ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року	Львів	Справа № 460/10414/21 пров. № А/857/21990/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В., 
                                                                                 Ільчишин Н. В., 

розглянувши  в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року (ухвалене у порядку письмового провадження у м. Рівне, суддею Недашківською К. М.) у справі № 460/10414/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

                                                В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - ГУ ПФУ в Рівненській області), викладене у листі від 16.04.2021 № 2553-2328/Г-02/8-1700/21, в частині перерахунку пенсії в розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати та застосування обмеження пенсії максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області з 01.04.2021 здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури від 30.03.2021 №21-79 в розмірі 80 % місячної заробітної плати без обмеження її граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 2009 року йому призначена пенсія за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ в розмірі 80 % від суми заробітної плати. Він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою та просив провести перерахунок його пенсії на підставі нової довідки про розмір заробітної плати від 30.03.2021 для здійснення перерахунку з 01.04.2021, тобто з початку роботи окружних прокуратур. Проте відповідач провів перерахунок на підставі довідки в розмірі 60 % і обмежив розмір його пенсії. Вважає законним своє право на перерахунок в розмірі 80 % від суми місячної заробітної плати та без обмеження розміру, оскільки його пенсія була призначена відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-ХІІ. 

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 60 % від суми місячної заробітної плати. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури від 30.03.2021 № 21-77 з 01.04.2021, виходячи з розрахунку 80 % від суми місячної заробітної плати. 
У задоволенні позовних вимог позивача до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром відмовлено. 

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром.
На обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що абзац 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII передбачає, що максимальний розмір пенсії ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, пільгової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Вказана редакція абзацу 6 ч.15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» викладена внаслідок внесення змін згідно із Законом України від 24.12.2015 № 911- VIIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016. При цьому, згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911- VIIІ, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року. Позивач також зазначає, що пенсію за вислугою років йому призначено 12.01.2009 в порядку та на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, яким передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру щомісячного заробітку та відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком. Відповідно до п. 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3668-VI від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Також з рішенням суду першої інстанції від 12 жовтня 2021 року не погодилось ГУ ПФУ в Рівненській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Рівненській області повернуто відповідно до ч. 2 ст. 298, п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з урахуванням такого.

За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 01.10.2011) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

На переконання колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень. 

Закон № 1789-ХІІ утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 

Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Колегія суддів зазначає, що пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються приписи абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Варто зауважити, що Конституційний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо можливості встановлення обмежень розміру соціальних виплат.
Так, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. 

Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа VALKOV AND OTHERS V. BULGARIA (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява № 17767/08)).
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.
Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, висловленою у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог в частині вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 460/10414/21 в частині позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин