П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  686/20254/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салоїд Н.М.   
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
20 січня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Григорук В.С., 
представника позивача - Варцаби С.А.      

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за ознаками частини 2 статті 122 КУПАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду залишилось пояснення позивача про неможливість зупинити автомобіль у місці, передбаченому п.8 ПДР України, не вдаючись до екстренного гальмування, оскільки при перетині перехрестя на світлофорі загорілось жовте світло, яке позивач побачила в останній момент при проїзді світлофора.
Крім того, скаржник вказує на допущені судом порушення норм процесуального права, зокрема, щодо прийняття судом відеозапису, наданого відповідачем, який не може бути визнаний належним та допустимим електронним доказом у адміністративній справі, оскільки він не зазначений у оскаржуваній постанові.
Відповідач на адресу суду надіслало відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначило, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з"явився, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи у відповідності до вимог ст. 313 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності слугувало те, що інспектором поліції, під час виконання своїх службових обов`язків було встановлено порушення нею Правил дорожнього руху.
Зокрема з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , 31 липня 2021 року о 08 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1  в м. Хмельницький по вул. Тернопільській, 27, проїхала перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушила п.п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України.
Інспектор, вбачаючи у діях позивача ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, притягнув її до адміністративної відповідальності, керуючись ст. 284, 283 КУпАП та застосував до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. в межах санкції цієї норми.
Позивач, вважаючи постанову відповідача протиправною та такою, що прийнята з порушенням його прав, звернулась до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, а факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та враховує наступне.
Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.1. ПДР України передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
У п.1.9 ПДР України закріплено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Підпунктом "ґ" пункту 8.7.3. ПДР встановлено, що жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
У пункті 8.10 ПДР визначено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
За правилами частини другої статті 122 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається: порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи слідує, що відповідачем до відзиву на позовну заяву додано DVD-диск із записом вчинення позивачем правопорушення.
З дослідженого в судовому засіданні колегією суддів та представником позивача відеозапису з цього пристрою, який наявний в матеріалах справи на носії DVD-диску, вбачається, що ОСОБА_1 , 31 липня 2021 року о 08 год. 15 хв., керуючи транспортним засобом марки Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_1  в м. Хмельницький по вул. Тернопільській, 27, проїхала перехрестя на заборонений (жовтий) сигнал світлофора, чим порушила п.п. 8.7.3.ґ Правил дорожнього руху України.
Наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.
Колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про те, що наданий поліцейським диск відеозаписів є неналежним доказом, оскільки відомості про зазначений доказ відсутні у постанові про адміністративне правопорушення, з огляду на те, що згідно ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, відеозапису.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказаний відеозапис здійснений на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положень ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Крім того, відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Згідно із ст. 31 Закону України "Про національну поліцію" № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 цього Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
При цьому, позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог Закону № 580-VIII при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні ст. 251 КУпАП.
Колегія суддів вважає, що сама по собі відсутність посилання на технічний засіб у змісті оспорюваної постанови, яким здійснено відеозапис, свідчить про порушення поліцейським вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП щодо складання змісту постанови, однак ні в якому разі не підтверджує порушення поліцейським вимог Закону № 580-VIII при здійсненні відеозапису, а відтак, зазначені доводи суду першої інстанції не є підставою для визнання таких доказів неналежними і недопустимими в силу вимог ст.ст. 73, 74 КАС України.
Водночас варто врахувати, що в оскаржуваній постанові, у графі "До постанови додаються", як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначено  інформаційний DVD-диск №ВХ00100, який приймається колегією суддів, як належний та допустимий доказ у даній справі. 
Колегія суддів також вважає помилковими доводи апелянта про неможливість зупинити автомобіль у місці, передбаченому п.8 ПДР України, не вдаючись до екстренного гальмування, оскільки при перетині перехрестя на світлофорі загорілось жовте світло, яке позивач побачила в останній момент при проїзді світлофора. В даному випадку варто зазначити, що перед жовтим сигналом світлофора був зелений миготливий сигнал, на який повинна була б бути реакція водія. Однак, як вбачається з відеозапису, позивач навіть не спробувала вдатись до гальмування, а автомобіль загальмував і відповідно стоп сигнали загорілись лише на середину перехрестя, в той час, коли на свілтофорі був вже червоний сигнал.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП в повній мірі доведено відповідачем, у зв`язку із чим судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки оскаржувана постанова серії ЕАО № 4608316 від 09 серпня 2021 року є правомірною.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Граб Л.С.