ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 688/248/21
Провадження № 22-ц/4820/63/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

 
за участю: позивача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Хмельницька регіональна філія, про визнання недійсним і скасування рішення сільської ради, рішення державного реєстратора, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації земельної ділянки, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року (суддя Березюк О.Г.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, Управління Держгеокадастру у Шепетівському районі Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру Хмельницька регіональна філія», про визнання недійсним і скасування рішення сільської ради, рішення державного реєстратора, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації земельної ділянки.
В обґрунтування позову зазначав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 жовтня 1991 року. Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,12 га, та її межі були визначені попередніми користувачами.
Відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , який він придбав 15 жовтня 1990 року у ОСОБА_3 . Разом із будинком в користування перейшла і присадибна ділянка.
Зазначав, що влітку 2013 року ОСОБА_2 встановив тимчасовий дерев`яний паркан довжиною 11 м та заглибився в напрямку його будинку на 1 м, пояснивши, що це тимчасово, однак, 09 липня 2014 року, після зносу дерев`яного паркану, на його місці розпочав заливку бетонного фундаменту для встановлення металевої огорожі, а на вимогу позивача припинити будівництво та відновити попередні межі, заявив, що будівництво здійснює на своїй земельній ділянці. 
Посилається на те, що 29 серпня 2014 року Судилківською сільською радою ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,25 га, а 29 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Шепетівського міськрайонного виробничого відділу ДП «ЦДЗК» з заявою на виготовлення технічної документації із землеустрою. Того ж дня було складено акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також акт передачі-приймання межових знаків на зберігання замовнику ОСОБА_2 . 
Як зазначає позивач, у вказаних вище актах зазначено, що вони складені в присутності власника суміжних земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які претензій при погодженні меж земельної ділянки, а також до існуючих меж після їх встановлення не заявили, що не відповідає дійсності.
20 березня 2015 року Судилківська сільська рада ухвалила рішення, яким затвердила технічну документацію та передала ОСОБА_2 у власність земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 6825588500:02:005:0020, по АДРЕСА_2 . Прийняття вказаного рішення відбулось з врахуванням акта комісії по земельним питанням Судилківської сільської ради від 17 лютого 2015 року, відповідно до якого спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 стосовно меж земельної ділянки відсутній. 
Разом з тим, під час складання технічної документації позивача з`ясувалось, що передати йому у власність земельну ділянку 0,12 га не має можливості, оскільки в межах площі цієї земельної ділянки знаходиться частина приватизованої ОСОБА_2 земельної ділянки 0,025 га. 
Вважає, що виготовлена для ОСОБА_2 технічна документація із землеустрою, зокрема встановлення меж земельної ділянки на місцевості, закріплення їх межовими знаками була проведена з порушенням вимог Інструкції, у його відсутність як суміжного землекористувача, без врахування об`єктивних даних про дійсний розмір та конфігурацію земельної ділянки. Відповідно, і рішення Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про затвердження такої документації є незаконним та підлягає скасуванню.
Звертаючись до суду з позовом, просив суд визнати недійсним і скасувати рішення Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про затвердження технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,25 га для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у АДРЕСА_2 та про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки (кадастровий номер 6825588500:02:005:0020) площею 0,25 га для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої у АДРЕСА_2 ; скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства у Шепетівському районі про державну реєстрацію права власності від 30 березня 2015 року №608606868255 на земельну ділянку з кадастровим номером 6825588500:02:005:0020; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 лютого 2015 року, видане ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 6825588500:02:005:0020; та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,25 га в АДРЕСА_2 , за цільовим призначенням будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, проведену державним кадастровим реєстратором Управління Держземагентства у Шепетівському районі.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 березня 2021 року у справі замінено первісного відповідача – відділ у Шепетівському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на належного – Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що при ухваленні рішення, суд не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 11.07.2018 у справі № 263/11779/16-ц; від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17. Вважає, що акти були складені виконавцем не під час визначення меж в натурі (на місцевості), а в іншому місці у відсутність суміжного землекористувача ОСОБА_1 , а складені вони були з метою введення в оману державного реєстратора і спонукання його до внесення відомостей до Державного земельного кадастру. На думку апелянта, виготовлення для ОСОБА_2 матеріалів технічної документації із землеустрою проведено з порушенням Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі та їх закріплення межовими знаками, а саме в його відсутність та відсутність дружини позивача, як суміжних землекористувачів, та у відсутність інших суміжних користувачів, без врахування даних про дійсний розмір та конфігурацію земельної ділянки, яка підлягала приватизації. Як наслідок, на думку позивача, наявні підстави для визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування для затвердження технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 , і скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 6825588500:02:005:0020
Судилківська сільська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року –без змін. Вважає, що рішення Судилківської сільської ради, яким затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність ОСОБА_2 спірну земельну ділянку, ухвалено відповідно до ст. ст. 116, 118 ЗК України та не порушує прав позивача.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Судилківською сільською радою подано клопотання про слухання справи у відсутності представника сільської ради.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 81-82 т. 1).
Рішенням 37 сесії VI скликання Судилківської сільської ради № 7 від 29.08.2014 позивачу Навроцькому надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за рахунок земель комунальної власності орієнтовною площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 (а.с. 31 т. 1).
29.10.2014 позивач звертався до Шепетівського міськрайонного виробничого відділу ХРФ ДП «ЦДЗК» з заявою про виготовлення технічного звіту щодо інвентаризації земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та на проведення геодезичних робіт між Шепетівським міськрайонним виробничим відділом ХРФ ДП «ЦДЗК» та ОСОБА_1 був укладений відповідний договір (71-72, 75 т. 1).
Відповідач ОСОБА_2 є власником домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с. 45-48 т. 1).
Згідно з витягом з рішення № 7 37 сесії VI скликання Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 29 серпня 2014 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в АДРЕСА_2 , орієнтовною площею 0,25 га (а.с. 49 т. 1).
29 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Шепетівського міськрайонного виробничого відділу ДП «ЦДЗК» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою на вказану ділянку (а.с. 39 т. 1). 
Того ж дня було складено акт встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт передачі-приймання межових знаків на зберігання замовнику ОСОБА_2 (а.с. 51 т. 1).
Згідно з актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 29 вересня 2014 року, складеного в присутності власника суміжних земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , межі земельної ділянки за кадастровим номером 6825588500:02:005:0020, що знаходиться в АДРЕСА_2 , площею 0,25 га, наданої користувачу (власнику) земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 25 шт. Суміжні землекористувачі претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не мають, а також не мають претензій до існуючих меж.
27.02.2015 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 6825588500:02:005:0020 у Державному земельному кадастрі (а.с. 66 т. 1).
Відповідно до витягу з рішення 43 сесії 6 скликання Судилківської сільської ради № 7 від 20.03.2015, затверджено технічну документацію та передано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку кадастровий номер 6825588500:02:005:0020 в АДРЕСА_2 , площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 24 т. 1).
На підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2015 здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6825588500:02:005:0020 в АДРЕСА_2 , площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за ОСОБА_2 (а.с. 68-69 т. 1).
Відповідно до статті 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).
Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Частинами першою, третьою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:  а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;  б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;  в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Позов може бути задоволений лише у випадку встановлення факту порушення, невизнання або оспорення відповідачем (відповідачами) прав, свобод чи інтересів позивача. Якщо такого факту не встановлено, позов не підлягає задоволенню.
Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Звертаючись до суду за захистом своїх порушених прав, позивач вказував, що передача земельної ділянки у власність ОСОБА_2 порушує його права як суміжного землекористувача, оскільки виготовлення технічної документації для передачі земельної ділянки у власність відповідача проводилось без погодження з ним меж земельної ділянки як суміжного землекористувача. Крім того, має місце часткове накладення земельної ділянки відповідача на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача.
Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів порушення його прав як суміжного користувача земельної ділянки. А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.
Щодо зроблених висновків суд першої інстанції в ухваленому рішенні навів відповідні мотиви та обґрунтування, з якими погоджується й апеляційна інстанція, оскільки такі висновки місцевого суду ґрунтуються на вимогах закону та здобутих у справі доказах.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо непогодження позивачем меж належної відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки, з огляду на те, що підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Крім того, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є само собою підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та передачі земельної ділянки у власність.
Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай