ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

06 січня 2022 року 	м.Суми	

Справа №577/2779/21 
Номер провадження 22-ц/816/151/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 

сторони:
позивач - Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадженняапеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року в складі судді Рідзевської І.О., ухвалене у м. Конотопі, повний текст якого складено 04 листопада 2021 року, - 
в с т а н о в и в :
17 червня 2021 року Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (далі - Управління) звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 14234,06 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачці без її звернення була призначена і виплачена житлова субсидія на оплату житлово-комунальних послуг за період з травня по вересень 2018 року, з жовтня 2018 року по квітень 2019 року та з травня 2019 року по квітень 2020 року в розмірі 14234,06 грн. Після проведення в серпні 2019 року звірки баз даних отримувачів житлової субсидії виявлено, що у члена сім`ї відповідачки - ОСОБА_2 з 18 лютого 2005 року зареєстрований шлюб зі ОСОБА_3 , місце проживання якого зареєстроване за іншою адресою. Про зазначений факт відповідачка не повідомила Управління, що призвело до переплати житлової субсидії в розмірі 14234,06 грн, оскільки у розрахунок її розміру не були враховані доходи члена сім`ї особи із складу домогосподарства, зареєстроване (фактичне) місце проживання якого відмінне від адреси домогосподарства, на яку призначається житлова субсидія. Відповідачка добровільно надміру виплачені кошти не повернула, тому Управління просить стягнути спірну суму.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року у задоволенні позову Управління відмовлено.
В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Доводи скарги зводяться до того, що відповідачка є недобросовісним набувачем надлишково виплаченої субсидії, а тому на підставі ст. 1213 ЦК України кошти підлягають поверненню.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Докукіна Т.В. просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. При цьому вказує, що достовірність зазначених відповідачкою у заяві про призначення субсидії та декларації відомостей сторонами визнаються. Зокрема, склад сім`ї дочки відповідачки - ОСОБА_2 є незмінним з 2005 року, а тому недобросовісність у діях ОСОБА_1 та умисел на навмисне неподання інформації про зміну складу сім`ї позивачу відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено без проведення судового засідання і повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року зазначеним вимогам закону відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у травні 2015 року звернулась до Управління із заявою № 135803 для призначення житлової субсидії за зареєстрованою адресою проживання: АДРЕСА_1 . У заяві відповідачка також зазначила, що вона повідомлена про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають) зобов`язується протягом місяця повідомити про це орган соціального захисту населення (а.с. 10).
Разом із заявою про призначення житлової субсидії відповідачка подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у якій зазначено, що інші особи до складу домогосподарства не входять.
Достовірність зазначених у заяві та декларації відомостей сторонами визнається.
На підставі наданих ОСОБА_1 документів Управління призначило житлову субсидію, а у подальшому нарахування та виплата субсидії здійснювалась без звернення відповідачки. Зокрема, субсидію на опалювальний період 2018-2020 роки розраховано і призначено у готівковій формі у таких розмірах:
- з травня 2018 року по вересень 2018 року розмір субсидії склав 499,77 грн щомісячно;
- за жовтень 2018 року - 764,37 грн;
- з листопада 2018 року по 31 березня 2019 року - 1734,94 грн щомісячно;
- за квітень 2019 року - 927,77 грн;
- за травень 2019 року - 339,23 грн;
- за червень 2019 року - 356,76 грн;
- за липень 2019 року - 339,54 грн;
- за серпень 2019 року - 332,84 грн.
Загальна сума виплаченої субсидії складає 14234,06 грн (а.с. 5, 6,7, 11-24).
В серпні 2019 року Управлінням проведено перевірку баз даних отримувачів житлової субсидії і виявлено, що член сім`ї відповідача - ОСОБА_2 з 18 лютого 2005 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , місце проживання якого зареєстроване за іншою адресою, ніж зазначеної у заяві про призначення субсидії (а.с. 25).
У пояснювальній від 16 вересня 2019 року ОСОБА_1 повідомила Управлінню, що її дочка ОСОБА_2 дійсно перебуває у шлюбі зі ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . З травня 2018 року документів на призначення субсидії зі зміненими даними заявниця не подавала, оскільки їй не було відомо про такий обов`язок (а.с. 27).
23 вересня 2019 року Управління направило ОСОБА_1 повідомлення про відшкодування коштів по переплаченій житловій субсидії на загальну суму 14234,06 грн (а.с. 28).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що приховання або подання недостовірних відомостей особами, які звернулись за призначенням субсидії повинно відбуватись свідомо, коли особа завідомо розуміє недостовірність поданих нею відомостей або приховує будь-яку інформацію. Відтак, суд не прийняв до уваги доводи позивача про обізнаність відповідачки щодо обов`язку протягом місяця повідомити Управління про зміни у складі домогосподарства. Також суд виходив з відсутності доказів про недобросовісність з боку відповідачки та невиконання покладеного на неї обов`язку, оскільки зміни у складі членів домогосподарства не відбулися, так як шлюб був укладений дочкою відповідачки ще у лютому 2005 року. За вказаних обставин суд відмовив у задоволенні позову.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком місцевого суду з наступних підстав.
Так, загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.
Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій.
Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями (п. 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно ст. 81 ЦПК України має довести позивач.
Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, із урахуванням зазначених норм матеріального права, при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із того, що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідачки (набувача субсидії), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії.
Звертаючись до Управління із заявою про призначення субсидії, ОСОБА_1 , крім себе, вказала трьох осіб, які проживають з нею за адресою по АДРЕСА_1 , а саме: свою дочку - ОСОБА_2 та двох неповнолітніх дітей ( ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ), які в силу ч. 4 ст. 29 ЦК України проживають разом із матір`ю.
Таким чином, на момент звернення із заявою про призначення субсидії вперше у травні 2015 року відповідачкою було вказано достовірні відомості, оскільки її дочка - ОСОБА_2 шлюб зареєструвала ще у 2005 році.
Відтак, позивачем не доведено недобросовісність у діях відповідачки щодо набуття нею грошових коштів у вигляді житлової субсидії.
Враховуючи відсутність умислу у відповідачки на навмисне подання інформації про більшу кількість зареєстрованих у квартирі осіб, фактичні обставини справи, які свідчать, що у квартирі ОСОБА_1 на момент вирішення питання про отримання субсидії проживала її дочка ОСОБА_2 разом із двома дітьми, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для примусового повернення отриманих ОСОБА_1 коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 14234,06 грн.
Відтак, судом першої інстанції при винесенні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, правильно встановлені обставини справи та застосовано норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко 

О.І. Собина