Ухвала
 
23 грудня 2021 року
місто Київ
 
справа № 274/7378/20
провадження № 61-19164ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., дослідив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки, скасування заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором від 14 квітня 2008 року № 0504/0408/55-006, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), а зобов`язання за яким перейшли після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування до ОСОБА_1 
- визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року № 0504/0408/55-006-Z-1, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Вектор плюс», а зобов`язання за яким перейшли після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування до ОСОБА_1 
- зняти заборону на відчуження зазначеної квартири.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року позов задоволено.
Визнано припиненими зобов`язання за кредитним договором від 14 квітня 2008 року № 0504/0408/55-006, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), а зобов`язання за яким перейшли після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування до ОСОБА_1 .
Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки від 14 квітня 2008 року № 0504/0408/55-006-Z-1, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Вектор плюс», а зобов`язання за яким перейшли після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у порядку спадкування до ОСОБА_1 .
Знято заборону на відчуження зазначеної квартири. Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року скасовано рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 19 листопада 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року, залишити без змін рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для виконання її вимог з метою подання доказів на підтвердження неотримання копії оскаржуваного рішення або відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження вручення копії судового рішення стороні або інші докази на підтвердження цих обставин.
Від заявника у грудні 2021 року поштовим зв`язком надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучено докази на підтвердження часу отримання заявником оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права;
- судом апеляційної інстанції не застосовано правовий висновок, викладений, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 639/2371/18 (провадження № 61-5180св19, від 31 жовтня 2019 року у справі № 522/17658/17 (провадження № 61-2787св19), від 09 березня 2021 року у справі № 450/2021/15-ц (провадження № 61-18902св19).
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначена та підстава, яка згадана у пункті 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
IІІ. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА КАСАЦІЙНЕ ОСКАРЖЕННЯ
У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції від 28 вересня 2021 року, яке оприлюднено на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень лише 05 листопада 2021 року.
Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник додав такі документи: копію супровідного листа Житомирського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, яким направлено заявнику постанову цього ж суду від 28 вересня 2021 року, копію конверта із трекінгом Акціонерного товариства «УКРПОШТА» - 10008 1372295 3, відповідно до якого копію рішення суду апеляційної інстанції отримано адвокатом Гуменюком Олександром Володимировичем 18 листопада 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до частини другої наведеної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.
Отже, аналіз касаційної скарги, доданих до неї матеріалів та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження дають підстави для висновків, що строк, протягом якого заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження зазначеного рішення, пропущено з поважних причин, тому Суд поновлює його.
IІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Оскільки вимоги ухвали Суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
ІV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ДІЇ РІШЕННЯ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити дію постанови Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року, оскільки ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 листопада 2020 року вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14 квітня 2008 року - квартиру. Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, відповідач може звернутися до місцевого суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навів обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію рішення суду апеляційної інстанції, не наведено ризики ймовірності настання негативних наслідків із наданням доказів на підтвердження таких обставин, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальними є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Бердичівського міськрайонного суду Житомирської цивільну справу № 274/7378/20 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки, скасування заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Житомирського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            О. В. Ступак