КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
19 січня 2022 року
 
справа № 369/69/20
                                         
провадження № 22-ц/824/1789/2022   
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,
при секретарі: Русинчук І.І.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач -  Концерн радіомовлення, радіозв`язку та телебачення 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2020 року позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд з урахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог:
поновити її на роботі виконуючого обов`язки начальника відділу з контролю за використанням державної власності на посаді начальника відділу Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення;
стягнути з відповідача на її користь борг за час вимушеного прогулу з розрахунку розміру середньої заробітної плати станом на вересень 2019 року (38 402,07 грн.) та з фактичної тривалості вимушеного прогулу на момент винесення рішення по суті.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працювала у Концерні на час відсутності основного працівника згідно з наказом від 07.05.2019,  та згідно з наказом від 03.12.2019 її звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Позивач вказала, що в день звільнення їй було надано можливість ознайомитись із наказом, однак копії наказу та трудової книжки видано не було. Вважає, що її звільнення є незаконним.
У зв`язку із викладеним позивач, посилаючись на вимоги законодавства, звернулась до суду за захистом свого права.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати,   
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом неповно з`ясовано обставини справи та, крім того, вважає, що судом самостійно змінено позовні вимоги.
Вважає, що запізнення у зв`язку із заторами на транспорті є поважною причиною, і за умови своєчасного попередження працівником безпосереднього керівника про запізнення, не може вважатись як порушенням трудової дисципліни без поважних причин, та в такому випадку застосовування до працівника дисциплінарного стягнення не підлягає.
Зазначає, що професійною спілкою не було дотримано термінів та порядку розгляду Подання щодо надання згоди на звільнення. В тексі наказу про звільнення №29/с від 02.12.2019 року не зазначено законодавчий акт, яким відповідач керувався.
Зазначає, що позивач прийнята на посаду начальника відділу, однак наказ про звільнення видано щодо заступника начальника відділу. Підпис позивача про ознайомлення із Наказом  щодо переведення на іншу посаду відсутній.
Апелянт вважає, що розгляд справи відбувся із порушенням норм процесуального законодавства. 
В судових засіданнях 01 грудня 2021 року, 19 січня 2022 року позивач апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.
Представника відповідача в судовому засіданні 01 грудня 2021 року апеляційну скаргу підтримав.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що  звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 28.03.2017 р. укладено Колективний договір про взаємні обов`язки між адміністрацією Концерну РРТ та об`єднаною профспілковою організацією Концерну РРТ на 2017 рік. Згідно з п. 4.1 цього Колективного договору регламентовано режим праці Правилами внутрішнього трудового розпорядку Концерну РРТ.
28.03.2017 р. затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку Концерну РРТ, п. 5.1 якого визначено, що час початку і закінчення роботи та перерви для відпочинку і приймання їжі встановлюється на місцях розпорядженням (наказом) Генерального директора Концерну РРТ (директора філії) за погодженням з відповідними профспілковими комітетами.
07.05.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 21/ОС про прийняття на роботу позивача з 08.05.2019 на час відсутності основного працівника ОСОБА_2 , яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на посаду начальника відділу контролю за використанням державної власності.
30.04.2014 р. Концерном РРТ видано Наказ № 195 про встановлення внутрішнього трудового розпорядку робочого дня Концерну РРТ, яким з 29.04.2014 встановлено внутрішній трудовий розпорядок робочого дня: початок робочого дня: 8 годин 30 хвилин, час обідньої перерви: з 13 години до 13 години 30 хвилин, закінчення робочого дня: понеділок-четвер - 17 годин 15 хвилин, п`ятниця - 16 годин 00 хвилин, з яким позивач ознайомлена, про що свідчить її підпис від 16.05.2019.
20.09.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 218-оп про внесення змін до штатного розпису дирекції Концерну РРТ, яким введено посаду - заступника начальника відділу з контролю за використанням державної власності з посадовим окладом 8091,00 грн.
20.09.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 35/ОС про переведення працівника Концерну РРТ, яким позивача було переведено з посади начальника відділу з контролю за використанням державної власності на посаду заступника начальника відділу з контролю за використанням державної власності на підставі наказу від 20.09.2019 р. № 218-оп та заяви ОСОБА_1 від 20.09.2019 р.
Згідно з Актом про відсутність працівника на роботі від 07.10.2019 р. у присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було встановлено, що позивач 07.10.2019 р. була відсутня на робочому місці з 08:30 год. по 09:33 год. за київським часом.
17.10.2019 р. позивачем надано письмові пояснення щодо відсутності на роботі 07.10.2019 р.
18.10.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 26/С про оголошення догани ОСОБА_1 за запізнення на роботу та відсутність на робочому місці без поважних причин понад 15 хвилин 07.10.2019 р.
Згідно з Актом про відсутність працівника на роботі від 08.10.2019 р. в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_1 08.10.2019 р. була відсутня на робочому місці з 08:30 год. по 08:50 год. за київським часом.
09.10.2019 р. позивачем надано письмові пояснення щодо відсутності на роботі 08.10.2019 р.
18.10.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 27/С про оголошення догани ОСОБА_1 за запізнення на роботу та відсутність на робочому місці без поважних причин понад 15 хвилин 08.10.2019 р.
Згідно з Актом про відсутність працівника на роботі від 16.10.2019 р. в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 встановлено, що ОСОБА_1 16.10.2019 р. була відсутня на робочому місці з 08:30 год. по 09:05 год. за київським часом.
17.10.2019 р. позивачем надано письмові пояснення щодо відсутності на роботі 16.10.2019 р.
18.10.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 28/С про оголошення догани ОСОБА_1 за запізнення на роботу та відсутність на робочому місці без поважних причин понад 15 хвилин 16.10.2019 р.
Згідно з Актом про відсутність працівника на роботі від 07.11.2019 р. в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1 07.11.2019 р. була відсутня на робочому місці з 08:30 год. по 10:32 год. за київським часом.
Згідно з Актом про відмову від надання пояснень від 13.11.2019 в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася від надання пояснень щодо відсутності її на роботі 07.11.2019 р. з 08:30 год. по 10:32 год. за київським часом.
Згідно з Актом про відсутність працівника на роботі від 11.11.2019 р. в присутності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 встановлено, що ОСОБА_1 11.11.2019 р. була відсутня на робочому місці з 08:30 год. по 08:46 год. за київським часом.
Згідно з Актом про відмову від надання пояснень від 13.11.2019 в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_1 відмовилася від надання пояснень щодо відсутності її на роботі 11.11.2019 р. з 08:30 год. по 08:46 год. за київським часом.
18.11.2019 р. Профспілковим комітетом професійної спілки Концерну РРТ затверджено протокол № 10, відповідно до якого було надано згоду на звільнення заступника начальника відділу контролю за використанням державної власності ОСОБА_1 згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
02.12.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 29/С про накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених правилами внутрішнього трудового розпорядку, враховуючи, що до працівника раніше було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді доган.
03.12.2019 р. Концерном РРТ видано Наказ № 50/ОС про припинення трудового договору з ОСОБА_1 , заступником начальника відділу з контролю за використанням державної власності, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі Наказу Концерну РРТ від 02.12.2019 № 29/С та Протоколу засідання профспілкового комітету від 18.11.2019 № 10.
Згідно з Актом про відмову від підписання про ознайомлення від 03.12.2019 у присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_1 після ознайомлення із наказом Концерну РРТ від 02.12.2019 № 29/С та наказом Концерну РРТ від 03.12.2019 № 50/ОС відмовилась від їх підписання, зазначивши при цьому в наказах, що з текстом ознайомлена.
Листом № 4380/2-08 від 04.12.2019 р. відповідачем повідомлено позивача про прибуття до концерну для отримання трудової книжки.
Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КЗпП України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В матеріалах справи містяться накази Концерну РРТ від 18.10.2019 року про оголошення догани позивачу за запізнення на роботу та відсутність на робочому місці без поважних причин понад 15 хвилин  07.10.2019 року, 08.10.2019 року, 16.10.2019 року (а.с. 90, 93, 96 т.1).
Отже, відповідачем виявлено неодноразове порушення ОСОБА_1 правил трудового розпорядку, про що складено акти та видано накази про оголошення догани позивачу. 
 Крім того, в матеріалах справи наявні Акти, складені працівниками Концерну РРТ, про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці  07.11.2019 р., (з 08-30 год до 10-32 год) та 11.11.2019 року  (з 08-30 год до 08-46 год).
Враховуючи  застосовування до ОСОБА_1 заходів дисциплінарного стягнення у вигляді доган за систематичне невиконання нею без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача із посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, є законним.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач прийнята на посаду начальника відділу, однак наказ про звільнення видано щодо заступника начальника відділу колегія суддів відхиляє, враховуючи наявність в матеріалах справи Наказу від 20.09.2019 року про переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу з контролю за використанням державної власності.
Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не писала заяву про її переведення на посаду заступника начальника колегія суддів не приймає, оскільки Наказ від 20.09.2019 року  про переведення її на посаду заступника не є предметом оскарження в даній справі. Разом із тим, в матеріалах справи наявна службова записка ОСОБА_1 про переведення її з посади начальника відділу з контролю за використанням державної власності на посаду заступника начальника відділу з контролю за використанням державної власності від 20.09.2019 року, що підтверджує згоду позивача щодо переведення на іншу посаду (а.с.87).
Зауваження на протокол судового засідання  суду першої інстанції не може бути предметом апеляційного розгляду та підставою для скасування рішення суду.
 Оскільки позивач не підлягає поновленню на роботі, підстави для стягнення середньої заробітної плати  на користь позивача за час вимушеного прогулу відсутні.
Доводи скаржника про порушення професійною спілкою термінів та порядку розгляду Подання щодо надання згоди на звільнення колегія суддів не приймає, оскільки період, про який зазначає ОСОБА_1 щодо її тимчасової непрацездатності, не впливає на можливість прийняття рішення професійною спілкою щодо надання згоди на її звільнення.
Посилання скаржника на зміну судом позовних вимог є необґрунтованими, оскільки оплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є ідентичними вимогами.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.
За таких обставин,  колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Суддя-доповідач  
                                                   
Судді