УХВАЛА

26 січня 2022 року
м. Київ
справа № 205/4001/20
провадження № 51-294ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                              ОСОБА_1 ,
суддів                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України – адвоката ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду 
м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
У касаційній скарзі представник Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі—МТСБУ) просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалу апеляційного суду в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до МТСБУ та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу було подано без додержання вимог п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються зокрема обґрунтування заявлених скаржником вимог із відображенням того у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого 
(ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Перевіривши зміст поданої касаційної скарги, вбачається, що вона не містить належного обґрунтування щодо істотних порушень вимог КПК, які є підставами для скасування судових рішень, і як ці порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених судових рішень та чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом як вироку місцевого суду так і ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК та з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 цього Кодексу.
Недотримання положень ст. 427 КПК, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, тому Верховний Суд вважає за необхідне на підставі 
ч.1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу представника Моторного (транспортного) страхового бюро України – адвоката ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та надати йому строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                     ОСОБА_3