Ухвала
 
06 квітня 2022 року
м. Київ
 
справа № 352/126/15-ц
 
провадження № 61-463ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,                 Черняк Ю. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Малетиним Андрієм Ярославовичем, на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про виселення
 
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області                            від 14 вересня 2021 року, залишеною без змін постановою                                           Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року, заяву  ОСОБА_2 задоволено.
Видано дублікат виконавчого листа Тисменицького районного суду                    Івано-Франківської області № 352/126/15-ц про виселення ОСОБА_1                          з належного на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 .
Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа про виселення ОСОБА_1 з належного на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 .
 
У січні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її                            представником - адвокатом Малетиним А. Я., на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                      від 27 січня 2022 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом             Малетиним А. Я., на ухвалу Тисменицького районного суду                                          Івано-Франківської області від 14 вересня 2021 року та постанову                          Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року, які оскаржуються в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовлено на підставі пункту 1                      частини другої статті 394 ЦПК України. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Малетиним А. Я., в частині видачі дубліката виконавчого листа залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк ОСОБА_1 направила матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 січня 2022 року.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким                       у задоволенні заяви  ОСОБА_2 відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову                 у відкритті касаційного провадження щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. 
 
У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено, у тому числі, обов`язковість рішень суду.
 
Згідно із частиною першою статті 11 Закону Закон України «Про виконавче провадження» пред`явлення виконавчого документа до виконання - це період часу, в межах якого стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.
 
Частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
 
Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент подання заяви) передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
 
Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.
 
Згідно з підпунктом 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення»                        ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2016 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення задоволено. 
Виселено ОСОБА_1 з належного на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних                               і кримінальних справ від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області                             від 08 грудня 2016 року. Зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження.
 
26 січня 2017 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області Кіндрату Б. І. було видано виконавчий лист у справі № 352/126/15-ц.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року                         та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 08 грудня                   2016 року - без змін.
 
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
 
Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах                  від 08 квітня 2019 року у справі № 2-1118/09 та від 30 січня 2020 року у справі № 405/12449/13-ц.
 
Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), відповідно до якого, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
 
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа пропущений з підстав, що не залежали від стягувача, виконавчий документ втрачено, рішення суду не виконано, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого листа. 
 
При цьому апеляційний суд правильно зазначив, що ЦПК України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого документа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого документа має повністю відтворювати втрачений виконавчий документ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.
 
Суд касаційної інстанції не досліджує питання поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки рішення судів попередніх інстанцій у частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є предметом касаційного перегляду.
 
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд                      у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Малетиним Андрієм Ярославовичем, на ухвалу Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Р. А. Лідовець

                                                                                                                      І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк