КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/5427/2021
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            21 грудня 2021 року                                                                       місто Київ
                                                                                             справа № 760/23349/21
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника -адвоката Харченка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
    В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 454 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник -адвокат Харченко С.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керувававтомобілем та був зупинений працівниками поліції.
Вказував, що працівниками поліції під час складання протоколу відносно ОСОБА_1 не було роз`яснено останньому його права та обов`язки, а також правові наслідки складання даного протоколу, суть обвинувачення.
Зазначав, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, у зв`язку з чим він вважається недійсним, а протокол - недопустимим доказом вини ОСОБА_1 .
Посилався на те, що в матеріалах справи направлення на огляд у лікаря нарколога відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказував, що ОСОБА_1 не відстороняли від керування, що у своїй сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст.130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №193112, 22 липня 2021 року о 04.55 год. в м. Києві по проспекту Відрадному, 55, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода Рамстер», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «ДрагерALCOTEST 6820» на запис камери. Результат огляду становить - 2,13‰.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 22 липня 2021 року серії ААБ №193112. Протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції ОСОБА_1 в протоколі не вказав; 
даними проведеного тесту за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820, за результатами якого у   ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 2,13 ‰, який був підписаний ОСОБА_1 ; 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22 липня 2021 року, складеного інспектором роти №4 батальйону №3 УПП в місті Києві ДПП старшим лейтенантом Прокопович О.І.;
відеозаписом з камери №АА00138.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейськими було порушено порядок огляду на стан сп`яніння, оскільки в матеріалах справи направлення на огляд до лікаря нарколога відсутнє, що свідчить про те, що поліцейський у встановленому законом порядку не направляв ОСОБА_1 у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи, огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер».
З відеозапису з камери №АА00138 вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився. Після отримання результатів приладом «Драгер» ОСОБА_1 не заявляв, що він незгоден з результатами огляду.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, а також правові наслідки складання даного протоколу, суть обвинувачення суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 22 липня 2021 року у ньому зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. 
Крім того, з відеозапису з камери №АА00138 вбачається, що поліцейським після отримання результатів огляду з приладу «Драгер» було роз`яснено        ОСОБА_1 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного доказу того, що ОСОБА_1 керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції спростовуються відеозаписом з камери №АА00138, з якого вбачається, що автомобіль було зупинено у зв`язку з тим, що він перебуває у розшуку. 
Крім того, сам ОСОБА_1 розмовляючи по телефону вказував на те, що «його зупинила поліція за несплату штрафів».
Також у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він керував транспортним засобом перед тим як його зупинили працівники поліції.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відсторонення від керування транспортного засобу водія що ОСОБА_1 не було суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 , в якій останній зобов`язався перепаркувати автомобіль «Шкода Рамстер», д.н.з.                  НОМЕР_1 .
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Харченка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                Борисова О.В.