УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №280/1502/17 Головуючий у 1-й інст. Янчук В. В. 
Категорія 64 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
справу №280/1502/17 за скаргою  ОСОБА_1 на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. про повернення виконавчого документа стягувачу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 липня 2021 року, яка постановлена під головуванням судді Янчук В.В. у м.Коростишеві,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. (далі- Відділ ДВС). Просила визнати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) Голубович Н.П. від 15 березня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірною; зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. відновити виконавче провадження №62595413 із виконання виконавчого листа у справі №280/1502/17. 
Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. з 16 жовтня 2020 року перебувало виконавче провадження №62595413 із виконання виконавчого листа №280/1502/17, виданого 13 липня 2020 року Коростишівським районним судом Житомирської області, про усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом її вселення до цього жилого приміщення. Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від будинку АДРЕСА_1 . 15 березня 2021 року головним державним виконавцем Голубович Н.П. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. З вказаною постановою скаржник не погоджується, оскільки в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», Конституції України та інших нормативно-правових актів примусове виконання судового рішення державним виконавцем у справі №280/1502/17 здійснено не було. В постанові від 15 березня 2021 року про повернення виконавчого документа стягувачу мова йде виключно про письмові пояснення боржника ОСОБА_2 та про надані ним документи, але про надані нею матеріали немає жодної згадки. Не було взято до уваги копію витягу з Державного земельного кадастру від 12 серпня 2020 року НВ-1813788752020 про земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , та проте, що на зазначеній ділянці знаходиться житловий будинок та господарська споруда. Державним виконавцем не було взято до уваги подану нею копію акта обстеження місця проживання ОСОБА_2 від 31 жовтня 2017 року №1756, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , рахунки за спожиту електроенергію за даною адресою, а тому твердження державного виконавця, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 відсутній суперечить факту використання за цією адресою електроенергії, змісту листа Коростишівської міської ради від 18 вересня 2020 року №03-21/1763, відповідно до якого в глибині земельної ділянки за даною адресою розміщено житловий будинок із мансардним поверхом. Житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 фактично наявний, його було збудовано ще до 2008 р. Вважає, що вказаною постановою державного виконавця порушено її права як стягувача.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 липня 2021 року скаргу задоволено частково. Визнано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. від 15 березня 2021року про повернення виконавчого листа №280/1502/17 неправомірною та скасовано. В задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, в задоволеній частині, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги в повному обсязі за безпідставністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час перебування виконавчого документа на виконанні було вчинено низка виконавчих дій, в тому числі виїзне обстеження за місцем розташування житлового будинку АДРЕСА_1 та встановлено, що старого житлового будинку, який був успадкований на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 листопада 2000 року не існує, а залишився лише фундамент. На підтвердження вказано факту ним до виконавчого провадження було долучено акт обстеження та письмові пояснення, що у зв`язку із давністю забудови, враховуючи матеріали, із яких був побудований будинок, останній самозруйнувався і розвалини будинку загрожували життю та здоров`ю його дітей. Тобто, встановлено факт знищення вищевказаного житлового будинку, до якого мало відбуватись вселення ОСОБА_1 . Зазначає, що доводи про спожиту електроенергію є надуманими, оскільки на території ділянки ведеться будівництво та він займається підприємницькою діяльністю. Вважає, що ухвала суду про скасування постанови про повернення виконавчого документа є незаконною та такою, що не ґрунтується на обставинах справи. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 

Інші учасники відзиву на апеляційну скаргу не подали. Відповідно до положень частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали та просять скасувати ухвалу суду першої інстанції у задоволеній частині та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги в повному обсязі за безпідставністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Пояснила, що рішення суду обов`язкове до виконання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону №1404-VIII).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. 
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (стаття 63 Закону № 1404-VIII).

Порядок виконання рішення про вселення стягувача визначено статтею 67 Закону № 1404-VIII.

За змістом наведеної норми державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону №1404-VIII, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що постановою Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2020 року рішення Коростишівського районного Житомирської області від 20 лютого 2018 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову, яким усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом її вселення до цього жилого приміщення. Зобов`язано ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від будинку АДРЕСА_1 . У решті позову відмовлено (а.с.137-142).

Коростишівським районним судом Житомирської області, з урахуванням постанови Житомирського апеляційного суду, 13 липня 2020 року видано виконавчий лист №280/1502/17 про усунення перешкод ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом її вселення до цього жилого приміщення та зобов`язання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від будинку АДРЕСА_1 (а.с.35). 

Постановою старшого державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 17 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62595413.

Згідно з актом державного виконавця від 07 серпня 2020 року, складеного державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Петраківською С.В. за участю стягувача, боржника, понятих у присутності працівників поліції вселення ОСОБА_1 не відбулося , оскільки самого будинку та прибудов до домоволодіння вказаного у виконавчому документі, фактично не існує, тому виконати вселення фактично неможливо (а.с.55).

Як убачається з повідомлення Коростишівської міської ради від 18 вересня 2020 року №3-21/1763 за результатами розгляду вимоги виконавця від 11 вересня 2020 року №16483 щодо повідомлення про наявність житлового будинку по АДРЕСА_1 , та протоколу виїзного засідання комісії від 10 вересня 2020 року, комісією оглянуто територію ззовні зі сторони АДРЕСА_1 , земельна ділянка огороджена парканом, на території даної земельної ділянки по межі АДРЕСА_1 розміщено двоповерхову господарську будівлю та прибудовану до неї дерев`яну господарську споруду. В глибині земельної ділянки розміщено житловий будинок з мансардним поверхом. Своїм зовнішнім виглядом будинок схожий на об`єкт, який перебуває на стадії виконання будівельних робіт з зовнішнього опорядження. У Коростишівській міській раді відсутня інформація щодо реєстрації речових прав на житловий будинок за даною адресою. Житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 є об`єктами самочинного будівництва (а.с.63). 

16 жовтня 2020 року виконавче провадження прийнято на виконання відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

21 грудня 2020 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Голубович Н.П. звернулася до Житомирського апеляційного суду з заявою про роз`яснення рішення суду. Звертаючись із вказаною заявою зазначила, що при примусовому виконанні виконавчого документа встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 на одній земельній ділянці знаходився не один будинок, а два: житловий будинок із надвірними будівлями, який з 25 листопада 2000 року в порядку спадкування належав ОСОБА_2 та житловий будинок з мансардним поверхом, який своїм зовнішнім виглядом схожий на об`єкт, який перебуває на стадії будівельних робіт та є об`єктом самочинного будівництва (згідно з копією листа Коростишівської міської ради від 18 вересня 2020 року №03-21 про розгляд вимоги виконавця). За таких обставин, просила роз`яснити резолютивну частину рішення суду від 01 липня 2020 року, а саме, чи потрібно усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , який боржник успадкував відповідно до свідоцтва про спадщину, чи усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , який перебуває на стадії будівельних робіт та є об`єктом самочинного будівництва (а.с.64-65). 

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2020 року (а.с.66-67).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький ) Голубович Н.П. винесено постанову від 15 березня 2021 року про повернення стягувачу виконавчого листа №280/1502/17, виданого 13 липня 2020 року Коростишівським районним судом Житомирської області, на підставі п.9 частини першої ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.33).

Відповідно до п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем не надано суду доказів, підтверджуючих вжиття ним усіх можливих та достатніх заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду та використано в повному обсязі свої повноваження, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) після прийняття на виконання виконавчого провадження не проведено повторних виконавчих дій, пов`язаних з усуненням перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, не здійснено виїзд за місцем виконання рішення суду, а також не надано доручень на виконання вказаних дій відповідним органам виконавчої служби. Окрім того, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) не скористалася правом одержати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі конфіденційної та залучити у встановленому порядку інших осіб, експертів, спеціалістів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права та не спростовують правильних висновків суду першої інстанцій. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення у справі «Хорнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: