П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 березня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/17152/21	
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від                                      07.12.2021 по справі № 420/17152/21 за позовом   товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПІНТЕРФУД"  до   Одеської митниці, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, –
                                              ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У вересні 2021 року ТОВ "ТОПІНТЕРФУД" звернулось з вищевикладеним адміністративним позовом  про визнання протиправними та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021 та рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що на виконання вимог ст.49, ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України   разом з митною декларацією та у процесі митного оформлення товариством подано до Одеської митниці Держмитслужби документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний метод її визначення, що  не  було  враховано  відповідачем.  Позивач   вказав, що  висновки   митного  органу   щодо  наявності  розбіжностей  у  наданих позивачем   документах   не  підтверджуються    матеріалами  справи  та  суперечать    принципам   визначення   митної  вартості, передбачених   ст.53  МК  України.  
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VІ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.  Відповідач  зазначив, що  декларант не скористався правом відповідно п.3 ст. 53 МКУ надати додаткові документі для підтвердження заявленої митної вартості, а заявлена мита вартість товарів є нижчою за рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких уже здійснено в Україні в час, максимально наближений до часу експорту товарів, заявлених до митного оформлення. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 07 грудня 2021 року позов задовольнив.
Визнав протиправними та скасував  картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Держмитслужби № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021та рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021.
Стягнув з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, м. Одеса, вул. Івана  та  Юрія Лип, 21А) на користь Товариства  з  обмеженою відповідальністю «ТОПІНТЕРФУД» (код  ЄДРПОУ 41699073, вул. Барикадна 15-А, м.Дніпро) судовий збір  у  розмірі 4540, 00грн. (чотири тисячі  п`ятсот  сорок гривень); судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.(три  тисячі    гривень); судові витрати, пов`язані із залученням перекладача, у розмірі 500,00грн. (п`ятсот гривень).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- аргументація митного органу в обґрунтування своєї позиції про використання інформації ПІК АСМО , ЄАІС;
- оцінка ризиків при перевірці митної вартості товарів з посиланням на відповідні національні та міжнародні нормативно-правові акти;
- посилання на Методологічні рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені Державною фіскальною службою України наказом від 11 вересня 2015 року № 689;
- у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.
Суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» та  САSUL-COOPERARATIVA AGROPECUARIA DE PARAPUA  укладено контракт  від 10.09.2020 № FTR02291-20, відповідно до   п.1.1.  якого    продавець    зобов`язується  поставити, а  покупець  прийняти   та  оплатити   товар, зазначений  в  Специфікаціях, що  є  невід`ємною    частиною  цього  контракту (а.с.17-22).
12.08.2021 ТОВ «ТОПІНТЕРФУД»  подано електрону митну декларацію UA500020/2021/206807. Митна вартість товару визначена декларантом із застосуванням основного методу - за ціною контракту.
Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару було надано до Одеської митниці Держмитслужби копії наступних  документів: контракт   від 10.09.2020, специфікація №25 від 10.05.20201, інвойс ТОО88/21 від 18.05.2021, пакувальний лист ТО088/21 від 18.05.2021, коносамент від 17.06.2021, свіфт від 30.07.2021, фітосанітарний сертифікат від 09.06.2021, сертифікат походження від 29.06.2021, прайс –лист  від  14.06.2021, митна  декларація  країни  відправлення  від 11.06.2021,   інформація  про  ціну, лист  від  17.08.2021.
Рішенням  про  коригування  митної  вартості  товарів  № UA500020/2021/000031/1 від 17.08.2021 встановлено  (п.33), що  наявні  наступні  розбіжності  у  наданих  документах, а  саме:  
- в наданих до митного контролю та оформлення документах та у гр. 20 МД зазначено умови поставки CFR (вартість та фрахт) - міжнародний торговий термін Інкотермс, відповідно до якого продавець несе розходи по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт покупець сплачує страхування вантажу. Проте у наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення страхування вантажу;
- заявлений декларантом у гр. 31 МД виробник не підтверджений документально, і поданих до митного контролю та оформлення документах CASUL - COOPERATIVE AGROPECUARIA DE PARAPUA зазначений лише як продавець, у зв`язку з чим виникають сумніви щодо зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу, стороною якого  виробник товарів, що декларуються.          
Листом  декларанта   №1852-1   від  17.08.2021., на  вимогу  митного  органу  про  надання   додаткових документів,   повідомлено, що додатково   надаються  до  митного  органу   прайс -лист   від  14.06.2021,  копія  митної    декларації  країни  відправлення    від 11.06.2021,  висновок  про  вартісні  характеристики    товару  від  16.08.2021, лист   щодо  страхування  вантажу   від  17.08.2021.    Також,  повідомлено, що  інші     додаткові  документи   надаватись  не  будуть (а.с.40-41).
Поряд з  цим,  в п.33   рішення  про коригування  митної  вартості зазначено, в наданих додатково документах також наявні розбіжності та відсутня інформація щодо складових митної вартості, а саме: 1)надана копія митної декларації країни відправлення від 11.06.2021 № ВR00876285 не містить ні якого прив`язання до поставки, що розглядається, тобто відсутні відомості щодо отримувача вантажу, посилання на зовнішньоекономічний контракт, комерційний інвойс, відсутній навіть номер контейнера в якому вантаж відправлений. При цьому декларантом не наданий переклад на українську мову в порушення ст. 254 Митного кодексу України. 2) наданий висновок висновки про якісні та вартісні характеристики товарів 18.08.21р. № 0567 містить посилання лише на сайт Alibaba.com, сумнівний ресурс для аналізу ціни на бразильські горіхи, при цьому ціна товару зазначена на умовах FОВ та аналіз вартості доставки товару з Південної Америки до України не проведений, яким чином це вплинуло на ціну товару не зазначене. 3) в наданому ТОВ "ТОПІНТЕРФУД" щодо страхування вантажу загальними фразами зазначене, що страхування згідно умов поставки не обов`язкове, про те конкретної відповіді страхував чи не страхував свій вантаж покупець, не надано. Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.
Поряд з  цим,  в п.33   рішення  про коригування  митної  вартості зазначено, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ПІК «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби та встановлено що рівень  митної  вартості, подібних товару  №1   товарів   є більшим  і  становить   1,40  дол.  США/кг(МД від  10.06.2021р.   №UA500130/2021/22510,  від  16.07.2021р.   №UA50020/2021/202345).
У  зв`язку з  викладеним,  митним  органом  прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00528 від 17.08.2021.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "ТОПІНТЕРФУД" як декларантом було наданий достатній перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товарів, тоді як митницею не було доведено обґрунтований сумнів у недостовірності відомостей про митну вартість товарів.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно частини 1 статті 49 Митного кодексу України (далі – МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою 
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини .
Згідно з частиною 4 статті 53 МК України , у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
У частині 5 статті 53 МК України зазначено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У відповідності до частини 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 2 статті 54 МК України , контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у   частині першій статті 58   цього Кодексу.
У частині 3 статті 54 МК України зазначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень   статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 статті  54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2)    неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у   главі 9   цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 7 статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до частини 1 статті  57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
У відповідності до  частини 3 статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу .
Відповідно до частини 4 статті  57 МК України, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями   статей 59   і   60цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності .
Згідно з частиною 2 статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на декларанта, а у митного органу,  у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є право  витребувати додаткові документи.
Враховуючи  зазначені норми матеріального права,  апеляційний суд зазначає, що сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є,  зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. 
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України заборонено.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що позивачем надано: контракт   від 10.09.2020, специфікація №25 від 10.05.20201, інвойс ТОО88/21 від 18.05.2021, пакувальний лист ТО088/21 від 18.05.2021, коносамент від 17.06.2021, свіфт від 30.07.2021, фітосанітарний сертифікат від 09.06.2021, сертифікат походження від 29.06.2021, прайс –лист  від  14.06.2021, митна  декларація  країни  відправлення  від 11.06.2021,   інформація  про  ціну, лист  від  17.08.2021.
Митний орган, у якості однієї із розбіжностей, що виявлені в документах позивача, зазначив, що відповідно до наданих товаросупровідних документів поставка товару здійснюється відповідно до умов поставки CFR, згідно ІНКОТЕРМС 2010, тобто вартість страхування не включена у вартість товару. У наданих до митного оформлення документах щодо здійснення страхування вантажу.
Так, згідно з Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс в редакції від 01.01.2011, термін CFR "вартість і фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.
Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.
Термін CFR зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
Відповідно до правила А.3. у продавця відсутні зобов`язання щодо страхування товару.
Відповідно до правила Б.3. у покупця відсутні зобов`язання щодо страхування товару.
Згідно з пунктом  8 частини 2 статті 53 МК України, страхові документи надаються у тому випадку, якщо здійснювалося страхування товару.
Як вбачається з матеріалів справи, страхування вантажу не здійснювалося сторонами контракту, про що митницю було повідомлено листом від 17.08.2021 вих.№1852-1  (а.с.40).
Також у оскаржуваному рішенні  Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів підставою для витребування додаткових документів  стали  сумніви митного  органу щодо зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу.  При  цьому,    вказана    відповідачем    розбіжність  носить нечіткий   характер  та  жодним чином не впливає на митну вартість товару, її числові показники і не є ані окремою, ані достатньою підставою для митного органу не приймати документи для підтвердження митної вартості товару за ціною контракту або ж зазначати такі відомості як підставу для коригування митної вартості.
Щодо  посилання   митного  органу  на те, що  в наданих додатково документах  також наявні розбіжності та відсутня інформація щодо складових митної вартості,   суд  зазначає, що декларант не  несе відповідальності  за правильність   заповнення митної декларації країни  відправлення,  а  сумніви  митного   органу   щодо ресурсу для аналізу ціни на бразильські горіхи не  можуть  бути  самостійною  підставою  для  коригування   митної   вартості  товарів.
До того ж, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний судвважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачем надано до Одеської митниці Держмитслужби відповідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності  до положень  ч.2 ст.53 Митного кодексу України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують  числові значення складових  митної вартості товару.
Разом з тим, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Щодо обраного відповідачем методу митної вартості, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Зокрема, згідно з положеннями пунктів 2, 4 частини другої цієї статті рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити не лише наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, але й обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Як вбачається з МД № UА500020/2021/206807 від 12.08.2021 та документів поданих ТОВ «ТОПІНТЕРФУД» до митного оформлення, поставка товару відбувалась на умовах CFR (Odessa) , Країна відправлення /експорту: Бразилія, розмір партії становить 25000.
А у використаній митним органом МД № UА  5000130/2021/22510 від 10.06.2021 , № UА  50020/2021/202345 від 16.07.2021 відповідачем не зазначено на яких умовах була здійснена поставка товару, розмір партій товарів .
При цьому в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
Натомість в оскаржуваному рішенні відповідач не зробив коригувань з огляду на умови поставки та обсягу партії Товару.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2019 року по справі № 816/1199/15-а.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
При цьому частинами 2, 3, 6 ст.57 МК України  передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У частині 8 статті 57 МК України, зазначено, що лише у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідач неправомірно застосував резервний метод при визначенні митної вартості ігноруючи попередні методи при об`єктивній можливості їх застосування.
В рішенні про коригування митної вартості митний орган зазначив, що "у митного органу відсутня інформація стосовно операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами", внаслідок чого він застосовує саме шостий (резервний) метод.
Отже, вказані позивачем при декларуванні товару відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товару.
Колегія суддів вважає, що встановлення в судовому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару є беззаперечною підставою для скасування рішень, що прийняті на підставі неправомірних висновків митного органу.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваних рішень митниці.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що апелянт не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Безпідставними також є посилання митного органу на Методологічні рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, з огляду на те, що вони не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 81180311.
Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПІНТЕРФУД" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду  від     07.12.2021 по справі № 420/17152/21 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.