Справа № 462/3164/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мрууць І.С. 
Провадження № 22-ц/811/3711/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 41

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       22 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                       головуючого судді - Ніткевича А.В.
                       суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
                       секретаря Жукровської Х.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року в складі судді Мруць І.С. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
                                               встановив:
У травні 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з указаним позовом, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 10.08.2021 просив стягнути з ОСОБА_1 48000 грн. 87 коп. заборгованості за договором про надання банківських послуг №б/н від 01.09.2008.
Оскаржуваною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
Не погоджуючись з даною ухвалою, Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» оскаржив таку в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі вказує, що ухвала є незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права.
Скаргу обґрунтовує тим, що вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен був врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї з умов, не дає права суду залишати позов без розгляду. Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №759/6512/17, від 07 грудня 2020 року у справі №686/31597/19, від 20 січня 2021 року у справі №450/1805/18. 
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем одночасно з позовом подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Крім того, позивачем виконано вимоги ухвали суду від 27.05.2021 про залишення позовної заяви без руху, надано суду всі зазначені судом докази. Питання щодо невідповідності клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача вимогам норм ЦПК України судом в зазначеній ухвалі не ставилось. Тому вважає, що суд належним чином не дослідив матеріали справи та залишив поза увагою клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності. 
Наголошує, що не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання і та обставина, що суд визнав явку представника позивача в судове засідання обов`язковою для дачі особистих пояснень, так як учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і в цьому випадку залишення позову без розгляду цивільно-процесуальним законодавством не передбачено. 
Крім того, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не зазначив, які саме обставини свідчать про те, що нез`явлення представника позивача перешкоджає розгляду справи. 
Просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» без задоволення.
В судове засідання учасники справи будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з такого.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі за позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відкрито ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 червня 2021 року, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи на 07 липня 2021 року (а.с. 129).
В судове засідання, призначене на 07 липня 2021 року, з`явилась лише відповідачка. Розгляд справи відкладено на 26 липня 2021 року.
В судове засідання 26 липня 2021 року року представник позивача не з`явився, подавши напередодні заяву про відкладення судового засідання (а.с. 172). В цьому ж засіданні, ухвалою від 26 липня 2021 року, суд визнав явку представника позивача в судове засідання на 07 вересня 2021 року обов`язковою (а.с.183).
В судове засідання, призначене на 07 вересня 2021 року, представник позивача не з`явився, внаслідок чого суд ухвалив повторно викликати позивача в судове засідання на 30 вересня 2021 року (а.с. 235).
Залишаючи ухвалою від 30 вересня 2021 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» без розгляду, суд першої інстанції вважав, що для цього є передбачені пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України підстави, оскільки представник позивача, щодо обов`язковості явки якого у судове засідання судом постановлена ухвала, жодного разу у судове засідання не з`явився.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно із п. 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Аналіз наведених положень закону дозволяє дійти висновку, що підставою залишення позовної заяви без розгляду відповідно до частини 5 статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України є сукупність таких фактів: 1) належне повідомлення про час та місце судового засідання позивача; 2) повторна неявка до суду позивача або не повідомлення ним про причини неявки; 3) неподання ним заяви про розгляд справи у його відсутність; 4) якщо його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.
Згідно зі матеріалами справи, яка переглядається, позивач, яким є АТ КБ «Приватбанк», був належним чином повідомлений судом про усі судові засідання.
Однак, разом із позовною заявою представник позивача подавав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 71).
Поряд з цим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції оцінки таким обставинам не надав, крім того, не навів аргументів того, яким чином особиста неявка представника позивача в судове засідання перешкоджає розгляду справи, зокрема, з огляду, на наявні в матеріалах справи письмові докази.
Вказані обставини свідчать про те, що були відсутні підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно частини 5 статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Крім того, положення частини 5 статті 223, пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України не зазначають такої підстави для залишення позовної заяви без розгляду як особиста неявка позивача (його представника) до суду, якщо суд визнав таку явку обов`язковою, за умови надання заяви про розгляд справи без участі представника позивача.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки не відповідає вимогам статей 223, 257 ЦПК України.
Статтею 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції в силу положень ст. 379 ЦПК України є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Частиною 1 статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів ).
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосудця повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі De Geouffre de la Pradelle v. France від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).
Поряд з цим, внаслідок залишення позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» без розгляду, спір, за розглядом якого позивач звернувся до суду, залишився не вирішеним, тобто завдання цивільного судочинства (стаття 2 ЦПК України) не виконано.
Оскільки ухвала суду постановлена з порушенням вимог процесуального права, така підлягає скасуванню відповідно до положень пункту 4 статті 379 ЦПК України, а справа - направленню до суду для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 368, 372, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -
                                               постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити.
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2021 року - скасувати.
Справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 березня 2022 року

       Головуючий суддя                                                А.В. Ніткевич
       
Судді                                                                С.М. Бойко 

                                                                       С.М. Копняк