Справа № 303/8016/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13.04.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мушак К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/159/21, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021.
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії  АПР18 №744293 від 21.12.2020 та постанови судді від 12.02.2021 вбачається, що 21.11.2020 о 14 год.  ОСОБА_1 , будучи адміністратором кав`ярні « Time » за адресою пл.Кирила і Мифодія,27 в м.Мукачево , допустила приймання відвідувачів, яких обслуговували на терасі закладу, чим порушила вимоги постанови Кабінету міністрів України №1100 від 11.11.2020. 
В апеляційній скарзі,  ОСОБА_1 просить постанову судді від 12.02.2021 скасувати та повернути матеріали протоколу до органу, який його склав для належного оформлення. Зазначає, що протокол складений з порушенням ст.ст.254,256 КУпАП, оскільки в протоколі вказано, що адміністративне правопорушення вчинено 21.11.2020, а протокол складено через місяць - 21.12.2020, окрім того, копію протоколу їй вручено не було. Зазначає також, що протокол містить посилання на порушення вимог постанови КМУ №1100 від 11.11.2020, що не відповідає правильному застосуванню нормативно-правих актів, так як, карантин з відповідними різного роду обмеженнями встановлено постановою КМУ №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», а постанова КМУ №1100 від 11.11.2020, на яку вказано у протоколі, лише вносить зміни до попередньо вказаної основної постанови. Більш того, у протоколі не зазначено конкретно, який саме пункт (частину постанови) нею порушено, та яка передбачає відповідальність за відповідні дії, які нею нібито вчинено. Судом з власної ініціативи змінено обвинувачення та самостійно встановлено про порушення нею п.п.10 п.10 постанови КМУ №1100 від 11.11.2020, що їй за провину не ставилось. Також вказує на те, що у постанові КМУ вказуються обмеження, які стосуються безпосередньо суб`єктів 
-2-
господарювання з надання послуг громадського харчування, вона не є підприємцем вказаного в протоколі закладу, а лише найманим працівником, тобто не є фактичним суб`єктом господарювання.  До того ж, як вбачається з рапорту працівника поліції від 21.11.2020 в кав`ярні «Тіме» в приміщенні, крім бармена та офіціанта нікого не було, тобто в приміщенні закладу не знаходились відвідувачі. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Мушак К.М., які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Відповідно до приписів ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст.245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопорушення повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст.252 КУпАП оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744293 від 21.12.2020, ОСОБА_1 21.11.2020 о 14 год., будучи адміністратором кав`ярні « Time » за адресою пл.Кирила і Мифодія,27 в м.Мукачево , допустила приймання відвідувачів, яких обслуговували на терасі закладу, чим порушила вимоги постанови Кабінету міністрів України №1100 від 11.11.2020.
Факт вчинення вказаного правопорушення судом першої інстанції встановлено на підставі: протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744293 від 21.12.2020, пояснень ОСОБА_1 , рапорту інспектора поліції від 21.11.2020 та фотосвітлин. 
-3-

Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Диспозиція ст.44-3 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 01.08. до 31.12.2020 на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Згідно з підпунктом 10 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України №1100 від 11.11.2020, якою було внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, на період дії карантину забороняється діяльність закладів громадського харчування (ресторанів, кафе, барів, закусочних, їдалень, кафетеріїв, буфетів тощо) з організацією дозвілля.
Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 21.11.2020 о 14 год., будучи адміністратором кав`ярні « Time » за адресою пл.Кирила і Мифодія,27 в м.Мукачево, допустила приймання відвідувачів, яких обслуговували на терасі закладу, чим порушила вимоги постанови Кабінету міністрів України №1100 від 11.11.2020, а відтак в діях останньої наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.
Всупереч доводам апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18 №744293 від 21.12.2020 є належним, допустимим та достовірним доказом по справі, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки він складений уповноваженою особою, його зміст повністю відповідає вимогам зазначеної норми закону, протокол підписаний особою, яка його склала та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. Також, у протоколі про адміністративне правопорушення вказане правильне посилання на конкретну норму закону щодо дотримання вимог в умовах карантину, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є джерелом доказів та підставою подальшого провадження у справі, відповідно до приписів ст.256 КУпАП.
При цьому не заслуговують на увагу й доводи ОСОБА_1 про те, що вона не є суб`єктом відповідальності за порушення, яке ставиться їй у вину, так як не являється підприємцем, а найманим працівником, оскільки а ні ст.44-3 КУпАП, а ні постанова Кабінету міністрів України №1100 від 11.11.2020, не містять вказівку про те, що 
-4-

суб`єктом вчинення адміністративного правопорушення та закріплені на законодавчому рівні обмеження та заборони стосуються виключно суб`єкта господарювання.
Той факт, що ОСОБА_1 працюючи адміністратором кафе допустила приймання відвідувачів, яких обслуговували на терасі закладу, на території регіону, на якому встановлено червоний рівень епідемічної небезпеки, свідчить про фактичне порушення нею встановлених правил щодо карантину людей, та запроваджених посилених протиепідемічних заходів.
На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази узгоджуються між собою, є достовірними, належними, допустимими та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні вимог постанови Кабінету міністрів України № 1100 від 11.11.2020 за, що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ч.1 ст. 44-3 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушення встановлених законом строків, а саме через місця після вчинення правопорушення заслуговують на увагу, однак не свідчить про неправильність або необґрунтованість складання протоколу, а також дана обставина не виключає наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.44-3 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про необхідність поверненням протоколу про адміністративне правопорушення до органів поліції не ґрунтуються на вимогах закону. Так, положеннями КУпАП не передбачено можливості повернення матеріалів справи до органу, який його склав для дооформлення та доопрацювання. Нормами КУпАП не передбачено ні можливості, ні необхідності, ні процедури такого дооформлення та доопрацювання.
Відповідно до ст.284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення можуть бути винесені постанови: про накладення адміністративного стягнення, про застосування заходів впливу до неповнолітніх, що передбачені ст.24-1 КУпАП, та про закриття справи. Винесення постанов про повернення справ цією нормою закону не передбачено.
Таким чином, при перевірці доказів апеляційним судом не встановлено обставин, які б підтверджували доводи апеляційної скарги, жодного доказу, крім наявних в матеріалах скарги та покладених в обґрунтування рішення суду першої інстанції, під час розгляду апеляційної скарги надано не було. 
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.ст.23,33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

-5-

Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 , яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, в тому числі і за порушення правил щодо карантину, її вік, рід занять, сімейний та майновий стан, наявність позитивної характеристики, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
Керуючись ст. ст.22, 284,294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Постанову судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021 щодо ОСОБА_1 про притягнення,- скасувати.
           На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.44-3 КУпАП, за малозначністю й оголосити ОСОБА_1 усне зауваження, а провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.284 цього Кодексу,- закрити.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: