Єдиний унікальний номер 233/3881/21 
Номер провадження 22-ц/804/3165/21        

Номер провадження 22-ц/804/3165/21                                                                                Доповідач Корчиста О.І.

ПОСТАНОВА
Іменем  України

28 грудня 2021 року  Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді  Корчистої О.І.
суддів:   Кішкіної І.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін  в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті  цивільну справу №233/3881/21 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2021 року,

                                                      встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що з 04 червня 2014 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . 
04 червня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Рішення суду набрало законної сили 17 червня 2016 року.
Дитина залишилась на її вихованні і утриманні. Вони з сином є внутрішньо переміщеними особами. Грошей які відповідач періодично їй надсилає на утриманні сина  не вистачає.
Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до повноліття дитини.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини  передано на розгляд до Краснолиманського міського суду Донецької області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2021 року, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню по справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги,  що відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають із трудових відносин можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
16 грудня 2021 року до Донецького апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін. В обґрунтування зазначає, що висновок суду є законним та обґрунтованим.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно  з частиною  1, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказаним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає виходячи з наступного.
Направляючи позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини на розгляд до Краснолиманського міського суду Донецької області, суд першої інстанції виходив з того, що, встановивши зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування відповідача ОСОБА_2 , суд дійшов, що дана справа територіально не підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, а підсудна Краснолиманському міському суду Донецької області. 
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Встановлено, що відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 жовтня 2016 року №47542 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 
Фактичне місце її проживання (перебування) АДРЕСА_2 . (а.с. 10)
Згідно листа Донецького обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 14 вересня 2021 року ОСОБА_2 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 20)
Згідно листа Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради ОСОБА_2 перебуває на обліку в Сегменті «Облік ВПО» за фактичною адресою проживання: АДРЕСА_3 . Довідка ВПО від 13 липня 2016 року № 1442032609 діюча. (а.с. 27)
Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підсудність цієї справи Краснолиманському міському суду Донецької області, оскільки позов подано до суду за місцем проживання позивача, відповідно до положень частини першої статті 28 ЦПК України, тому вимоги про стягнення аліментів могли розглядатись за правилами альтернативної підсудності, тобто і за місцем проживання позивача. 
Такий висновок узгоджується з постановою Верховного суду від 11 вересня 2020 року по справі № 725/2910/19.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції  дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження, а тому, в порядку статті 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, 374, 379, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 

                                                      постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2021 року  скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:       

Повний текст постанови складено 28 грудня 2021 року.

Головуючий                                                                                        О.І. Корчиста