ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 лютого 2022 року           справа №200/5541/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів  Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., представників апелянта  Сухорукова В.Г., Нікітіна В.В., розглянув у  відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу  Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 р. (повний текст ухвали складений та підписаний 9 листопада 2021 у м. Слов`янськ)  у справі  № 200/5541/20-а (головуючий І інстанції суддя  Кочанова П.В.)   за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області       про  зобов`язання вчинити певні дії,                                                           
                                         В С Т А Н О В И В:
До Донецького окружного адміністративного суду 19.10.2021 надійшла заява  Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про заміну сторони виконавчого провадження  у справі № 200/5541/20-а  (а.с. 110-116).
Ухвалою  Донецького окружного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року клопотання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про заміну сторони виконавчого провадження  задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження у справі 200/5541/20-а - Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області на Миколаївську міську раду Краматорського району Донецької області, ідентифікаційний код юридичної особи 04341413, місце розташування - 84182, Донецька обл.. Краматорський район, м.Миколаївка, площа Енергетиків, буд. 2/14 (а.с. 142-144).  
Миколаївською міською радою Краматорського району Донецької області подано апеляційну скаргу, в якій рада просила скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 09.11.2021 у справі № 200/5541/20-а та закрити провадження у справі.
Вказує, що державний виконавець не звертався ні з заявою, ні з поданням до суду про заміну сторони виконавчого провадження, при цьому боржник не є заінтересованою особою, а є стороною.
Апелянт зазначає, що не є правонаступником боржника; судове рішення, яким було зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2, 0 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської міської ради з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, вже виконано боржником, про що самим боржником було повідомлено державного виконавця листом від 14.04.2021.
Таким чином з урахуванням того, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 200/5541/20-а  було виконано ще до заміни сторони виконавчого провадження, вбачається бездіяльність або службова недбалість державного виконавця при примусовому виконанні рішення у справі № 200/5541/20-а.
У відзиві на апеляційну скаргу  відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі. Інші сторони у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про  наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року позов ОСОБА_1  до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 2771-СГ від 28 квітня 2020 р. про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації  із землеустрою.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області  повторно розглянути клопотання ОСОБА_1   про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської міської ради (колишня Малинівська сільська рада) Слов`янського району Донецької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Вирішено питання судових витрат (а.с. 75-80).
Рішення набрало законної сили 25.02.2021 (а.с. 104).
10 березня 2021 року Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи у справі № 200/5541/20-а. Боржником у виконавчих листах зазначено Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.
За приписами статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
У статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII “Про виконавче провадження” (далі - Закон № 1404-VIII) занотовано: виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Сторонами у виконавчому провадженні згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
У разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив   (абзац  перший  частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII).
Частиною першою статті 379 КАС України визначено: у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
З наведеного нормативного унормування слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.
За приписами статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.
Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (стаття 52 КАС України). Оскарження такої ухвали варто розуміти як оскарження судового рішення.
Аналогічну  правову  позицію  висловила  Велика  Палата  Верховного  Суду  в  постанові  від 26 червня 2019 року (справа  № 905/1956/15).
Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані із здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа № 524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).
Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 року у справі  № 2а-23895/09/1270.
У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При  цьому  можна  виділити  дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній  в  постанові  від  11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16.
Задовольняючи клопотання Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 1113 “Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин” передбачено передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідно до ст. 117 Земельного Кодексу України.
Підпунктом 58 п. 4 розділу 1 Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423, що набув чинності 27.05.2021, доповнено розділ X “Перехідні положення” Земельного кодексу України пунктом 24, яким передбачено, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів  у межах таких територіальних громад, крім земель визначених цим пунктом.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
За таких обставин Держгеокадастр та його територіальні органи втратили значну частину свої повноважень, зокрема розпорядження землями державної власності сільськогосподарського  призначення. 
Разом з тим, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 200/5541/20-а Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області 09.04.2021  повторно було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2, 000 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області і видано наказ за №  796 СГ про відмову  у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. Про ці обставини було повідомлено відділ примусового виконання рішень листом від 14.04.2021 року за № 11-5-0.61-1732/2-21 (а.с. 170).
По суті прийняттям  цього наказу рішення суду вважається виконаним.
З ухвали   Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі № 200/5915/21  вбачається, що  позивач   звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому просив суд:
- визнати протиправним наказ № 796-СГ від 9 квітня 2021 року про відмову йому у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області,
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області надати позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської міської ради (колишня Малинівська сільська рада) Слов`янського району Донецької області. 
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що, оскільки рішення Донецького окружного адміністративного суду від  14.09.2021 у справі № 200/5541/20-а  вже виконано Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області, то відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження. 
Суд апеляційної інстанції зважує на той факт, що  дія Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" № 1423,  за якою повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою  переходила до Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області, розпочалась з 27.05.2021 року, тобто вже після видання наказу № 796-СГ  ГУ Держгеокадастру у Донецькій області.
Слід також врахувати, що Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області при зверненні до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні про ці обставини державному виконавцю не повідомила, а суду не надало доказів того, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулася  державна реєстрація права комунальної власності за Миколаївською міською радою  Краматорського району Донецької області на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад. 
Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 250, 252, 310, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 325, 328, 329, 378, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,                              

                                           П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу  Миколаївської міської ради Краматорського району Донецької області  на ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 р.   -  задовольнити.
Ухвалу  Донецького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2021 р.    у справі  № 200/5541/20-а - скасувати.
У задоволенні заяви  Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про заміну  сторони виконавчого провадження у справі № 200/5541/20-а за позовом    ОСОБА_1   до   Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області  про  зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення  складено 17 лютого 2022 року.  

Головуючий   суддя                                                                                      Г.М. Міронова

Судді                                                                                                              І.В. Геращенко

                                                                                                                                 Е.Г. Казначеєв