ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17062/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  15 квітня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Аліменка В.О., за участю секретаря - Черніченко К.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури Миколаївської міської ради на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року в справі за адміністративним позовом Рекламного агентства «Стар» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до Департаменту містобудування та архітектури Миколаївської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Рекламне агентство «Стар» у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Стар», позивач) з адміністративним позовом до Департаменту містобудування та архітектури Миколаївської міської ради (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, в якому просило:
- визнати протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради стосовно відмови Рекламному агентству "Стар" у формі товариства з обмеженою відповідальністю в продовженні строку дії 21 дозволу на розміщення зовнішньої реклами №№1825/1, 1824/5, 1825/6, 1825/7, 1825/8, 1825/16, 1825/25, 1825/26, 1825/29, 1825/36, 1825/42, 1825/44, 1825/45, 1825/46, 1825/51, 1825/55, 1825/56, 1825/57, 1825/59, 1825/64, 1825/66; 
- зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Миколаївської міської ради продовжити Рекламному агентству "Стар" у формі товариства з обмеженою відповідальністю строк дії 21 дозволу на розміщення зовнішньої реклами №№1825/1, 1824/5, 1825/6, 1825/7, 1825/8, 1825/16, 1825/25, 1825/26, 1825/29, 1825/36, 1825/42, 1825/44, 1825/45, 1825/46, 1825/51, 1825/55, 1825/56, 1825/57, 1825/59, 1825/64, 1825/66 на 5 (п`ять) років.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача із заявою та належно оформленими документами щодо продовження строку дії дозволів на розміщення об`єктів зовнішньої реклами, однак відповідач відмовив у її задоволенні з підстав, які не передбачені чинним законодавством.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2021 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
На думку апелянта суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідач, зокрема зазначає, що засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами є елементами благоустрою населених пунктів.
Відповідно до вимог чинного законодавства на відповідача покладено обов`язки із забезпечення організації благоустрою населених пунктів.
При цьому, розміщення зовнішньої реклами здійснюється на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, згідно з правилами, затвердженими відповідною постановою Кабінету Міністрів України.
Ураховуючи зазначене, відповідач, як орган місцевого самоврядування має право під час розгляду заяви про надання чи продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснювати контроль за дотриманням підприємствами правил, норм і стандартів.
З метою встановлення дотримання вимог чинного законодавства ТОВ «Стар» робочим органом департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради проведено відповідну перевірку об`єктів розміщення реклами, за результатами якої установлено порушення останнім містобудівних вимог та державних стандартів.
Таким чином, прийняте відповідачем рішення про відмову в продовженні строку дії дозволів на розміщення реклами є правомірним.
Також, на переконання відповідача суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення ним вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», оскільки його положеннями не визначено конкретних підстав для відмови у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що володіючи переліком дозволів на розміщення об`єктів зовнішньої реклами у м. Миколаїв (21 рекламний засіб), строк дії яких закінчувався, позивач звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради із заявами вих. № 11985 від 16.07.2019 та вих. № 20704 від 19.11.2019 про продовження строку дії дозволів №№1825/1, 1824/5, 1825/6, 1825/7, 1825/8, 1825/16, 1825/25, 1825/26, 1825/29, 1825/36, 1825/42, 1825/44, 1825/45, 1825/46, 1825/51, 1825/55, 1825/56, 1825/57, 1825/59, 1825/64, 1825/66. 
Листами вих. 17-2902 від 18.12.2019, вих. 17-5120 від 15.01.2020 позивачу відмовлено у продовженні строку дії вказаних вище дозволів з підстав порушення вимог, зокрема рішень Виконавчого комітету Миколаївської міської ради: «Про затвердження містобудівних вимог по розміщенню рекламних засобів у м. Миколаєві №496 від 12.05.2015; «Про впорядкування рекламних конструкцій по пр. Центральному (Леніна)» №532 від 21.04.2010; «Про організаційні заходи щодо проектування тролейбусної лінії у Корабельному районі» №587 від 14.07.2017; ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги, вулиці та залізнодорожні переїзди».
Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач відмовив у задоволенні заяв позивача про продовження строку дії дозволу за відсутності на те правових підстав, передбачених Законом України від 06.09.2005 №2806-IV «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» (далі - Закон №2806-IV).
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у зв`язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами регулюються Типові правила розміщення зовнішньої реклами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 №2067 (далі - Типові правила).
За змістом пункту 3 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. 
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу на розміщення зовнішньої реклами здійснюється відповідно до Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2806-IV дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб`єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність.
Частиною першою статті 4 Закону №2806-IV установлено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються, зокрема: необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру; перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності; перелік та вимоги до документів, які суб`єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.
Згідно з Додатком до Закону України від 19 травня 2011 року №3392-VI «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, який передбачений Законом України «Про рекламу» входить до переліку документів дозвільного характеру.
Статтею 4-1 Закону №2806-IV визначено основні вимоги до порядку видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, анулювання документів дозвільного характеру.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 4-1 Закону №2806-IV підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: 
- подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; 
- виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; 
- негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру. 
Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру. 
Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.
З аналізу зазначених норм права вбачається, що дозвіл на розміщення зовнішньої реклами є документом дозвільного характеру, який видається, переоформляється та анулюється у порядку, встановленому Законом №2806-IV.
Зміст наведених положень Закону №2806-IV свідчить про те, що наведений у статті 4-1 перелік підстав для відмови у видачі документа дозвільного характеру може бути розширений виключно законом. При цьому, вказана норма містить пряму заборону відмови у видачі дозвільного документа з підстав, які не визначені законами.
Пунктом 5 Типових правил установлено, що для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами.
У відповідності до пункту 6 Типових правил до повноважень робочого органу належать: розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; надання у разі потреби розповсюджувачам зовнішньої реклами архітектурно-планувальних завдань на опрацювання проектно-технічної документації для розташування складних (дахових) рекламних засобів; прийняття рішення про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, або про відмову в установленні такого пріоритету; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу (у тому числі погодження з органами та особами, зазначеними у пункті 16 цих Правил) чи про відмову у його наданні; видача дозволу на підставі рішення виконавчого органу ради; ведення інформаційного банку даних місць розташування рекламних засобів, плану їх розміщення та надання в установленому порядку інформації для оновлення даних містобудівного кадастру населених пунктів; подання територіальним органам спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі матеріалів про порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами; підготовка і подання виконавчому органу ради пропозицій щодо розмірів плати за надання послуг робочим органом на підставі калькуляції витрат для прийняття відповідного рішення. Робочий орган здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.
Згідно з пунктом 10 Типових правил за наявності документів, передбачених пунктом 9 цих Правил, відомості про заяву у той же день вносяться робочим органом до внутрішнього реєстру заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами (журналу), який ведеться у довільній формі. 
Робочий орган протягом двох робочих днів з дня реєстрації заяви перевіряє місце розташування рекламного засобу, зазначене у заяві, на предмет надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу за формою згідно з додатком 3. 
У разі прийняття рішення про відмову у видачі дозволу робочий орган надсилає заявникові вмотивовану відповідь із зазначенням підстав, передбачених законом.
Положеннями пунктів 34-37 Типових правил установлено вичерпний перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами.
Відповідно до пункту 39 Типових правил розташування дахових рекламних засобів забороняється без попередньої технічної експертизи спеціалізованих підприємств, установ та організацій. 
Пунктом 45 Типових правил передбачено, що контроль за додержанням цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства.
У разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою усунення порушень у визначений строк.
У разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Розповсюджувач зовнішньої реклами, винний у порушенні цих Правил, несе відповідальність згідно із законодавством (пункти 46-47 Типових правил)
Судом першої інстанції установлено, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 04.10.2011 № 1015 «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві» затверджено правила розміщення зовнішньої реклами, положення яких є аналогічними положенням Типових правил.
Пунктом 5.31 Правил №1015 установлено, що в наданні дозволу на розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві може бути відмовлено, у разі: подання заявником неповного пакету документів, необхідних для одержання дозволу; виявлення у документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативного висновку за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі дозволу; інших підстав, встановлених законами України. Відмова у видачі дозволу за підставами, не передбаченими законами, не допускається.
Сукупний аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви, зокрема про продовження дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, в установлений строк приймає рішення про продовження строку дії такого дозволу або відмову у його продовження з обов`язковим зазначенням, визначених законом підстав для відмови.
Водночас порушення вимог Типових правил в частині розповсюдження та розміщення реклами є підставою для звернення органу, який здійснює контроль за додержанням цих правил до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою про усунення порушень у визначений строк.
Як установлено судом першої інстанції та убачається з матеріалів справи Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради листами від 18.12.2019 №17-2902 та 15.01.2020 №17-5120 повідомлено позивача про відмову у подовженні терміну дії дозволів, у зв`язку з порушенням вимог рішень виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.05.2015 №496 «Про затвердження містобудівних вимог по розміщенню рекламних засобів у м. Миколаєві», «Про організаційні заходи щодо проектування тролейбусної лінії у корабельному районі м. Миколаєва» від 14.07.2017 №587, а також не дотримані норми п. 5.2.3 ДБН В 2.3-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» та стандарти п. 3.7.4 ДСТУ 3587-97.
Разом з тим, відмовляючи у задоволенні заяв позивача про продовження строку дії дозволів Департамент містобудування та архітектури Миколаївської міської ради не зазначив жодної, визначеної законом підстави для такої відмови.
При цьому, зі змісту названих листів неможливо встановити яким конкретним вимогам норм, правил, державних стандартів щодо розміщення зовнішньої реклами не відповідають об`єкти зовнішньої реклами позивача про продовження строку дії дозволу на розміщення яких він звертався до відповідача.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у продовжені строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.
У своїй апеляційній скарзі відповідача зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення ним вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», оскільки його положеннями не визначено конкретних підстав для відмови у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами.
Водночас колегія суддів відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки як убачається з положень Закону №2806-IV дії уповноваженого на розгляд такого питання органу щодо продовження дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами фактично є тотожними процедурі видачі або відмови у видачі документів дозвільного характеру.
Отже, суд апеляційної інстанції уважає правильними висновки суду першої інстанції про те, що відмова у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами може ґрунтуватися лише на підставах установлених законом для відмови у видачі такого документа дозвільного характеру.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального закону. 
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування та архітектури Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

          Головуючий суддя                                                               І.О.Лічевецький 

          Суддя                                                                                  В.П.Мельничук 

          Суддя                                                                                  В.О.Аліменко