Ухвала
 
14 лютого 2022 року 
м. Київ
 
справа № 754/13568/18
 
провадження № 61-1690ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, стягувач: ОСОБА_2 ,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца В. С.
 
Скаргу мотивовано тим, що у жовтні 2019 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Процом В. С. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 754/13568/18, виданого 27 вересня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 18 000,00 грн.
 
В подальшому державним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку з оскарженням постанови про відкриття виконавчого провадження. 27 липня 2020 року року головним державним виконавцем Процом В. С. було винесено постанову про поновлення виконавчих дій попри те, що справа про оскарження постанови знаходиться в апеляційному суді та остаточне рішення ще не прийнято. Крім того, 27 липня 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про розшук автомобіля боржника.
 
Заявник вважає вказану постанову неправомірною, оскільки в даному випадку виконавцем було встановлено, що у боржника є грошові кошти, є офіційне місце роботи із виплатою заробітної плати, а отже стягнення має відбуватись із коштів боржника, а саме заробітної плати та частини пенсії. Проте, державним виконавцем оголошено у розшук автомобіль, сума якого неспівмірна та перевищує суму боргу.
 
Також, заявник зазначає про те, що апеляційну скаргу на ухвалу суду від 14 травня 2020 року, якою їй було відмовлено в задоволенні скарги, нею було подано 06 серпня 2020 року, тому вказана ухвала не набрала законної сили, а тому винесення будь-яких наступних постанов є незаконним.
 
Посилаючись на викладені обставини, просила визнати неправомірними дії державного виконавця, пов`язані з розшуком автомобіля боржника, зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про розшук майна боржника по виконавчому провадженню № 60247979.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
 
Судові рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довела, що постанова державного виконавця про оголошення майна в розшук була прийнята всупереч вимогам закону, не в межах повноважень державного виконавця та з порушенням прав боржника, оскільки оскаржувану постанову про розшук майна боржника винесено на підставі постанови про поновлення виконавчих дій, не скасованої у встановленому законом порядку.
 
У січні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.
 
Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до Верховного Суду 26 січня 2022 року.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
У своєму клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови було отримано 24 січня 2021 року, про що надає відповідні докази. 
 
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, вважаємо за можливе його поновити.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.
 
Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки не врахували, що постанова про відкриття виконавчого провадження була оскаржена у судовому порядку, тому державний виконавець передчасно виніс постанову про розшук майна боржника, державним виконавцем не було надано строк для добровільного виконання судового рішення, а звернення стягнення на автомобіль боржника, вартість якого є неспівмірною розміру заборгованості, є незаконною.
 
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
 
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.
 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
 
Згідно з статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
 
Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.
 
Судами встановлено, що 09 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Проц В. С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60247979, на підставі виконавчого листа №754/13568/18, виданого 27 вересня 2019 року Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів в розмірі 18 000,00 грн.
 
29 листопада 2019 року старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Проц В. С. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.
 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца В. С. щодо відкриття виконавчого провадження. Відновлено виконання виконавчого листа № 754/13568/18, виданого Деснянським районним судом м. Києва 27 вересня 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 коштів в розмірі 18 000,00 грн.
 
27 липня 2020 року головним державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.
 
27 липня 2020 головним державним виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника.
 
06 серпня 2020 року ОСОБА_1 оскаржила ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року в апеляційному порядку.
 
Встановивши, що державним виконавцем поновлено вчинення виконавчих дій на підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2020 року, яка на момент винесення постанови про розшук майна боржника не була оскаржена в апеляційному порядку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у діях державного виконавця порушення норм Закону України «Про виконавче провадження». 
 
Посилання заявника на неспівмірність розміру заборгованості вартості автомобіля, який оголошено в розшук, на законність вказаних висновків не впливають, оскільки зі змісту встановлених судами обставин не вбачається, що державним виконавцем здійснюється реалізація вказаного автомобіля.
 
Неспроможними є доводи заявника щодо відсутності строку на добровільне виконання рішення, оскільки положеннями Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження, надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду не передбачено. 
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.
 
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судами норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року є необґрунтованою.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року.
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Проца Віктора Степановича, стягувач: ОСОБА_2 .
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                              Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь 
                                                                                                                  О. М. Осіян