Ухвала 
 
23 лютого 2021 року                    
м. Київ
 
справа №214/82/17
провадження №61-235св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року, провадження 
у справі закрито.
Постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розглядудо суду першої інстанції.
У листопаді 2021 року до Верховного Суду надійшла заява  ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку 
з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій та переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Заява  ОСОБА_1 мотивована тим, що постановою Верховного Суду від 01 липня 2020 року його касаційна скарга частково задоволена, він звільнений від сплати судового збору як інвалід війни та учасник бойових дій, проте питання про стягнення з відповідачів судових витрат на користь держави 
у зазначеній постанові не вирішено.
У частинах першій, третій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення 
в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України 
у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Порядок розподілу судових витратвирішується за правилами, встановленими 
в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено такий висновок «якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).
Задовольнивши частково касаційну скаргу ОСОБА_1 суд касаційної інстанції власне судове рішення у цій справі не ухвалював, оскаржене заявником судове рішення не змінював, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Тому розподіл судових витрат,понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення 
у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.
Ураховуючи відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Керуючись статтями 141, 260, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій та переглядом справи у суді касаційної інстанції у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів, відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
М. М. Русинчук