Справа № 462/5918/21                                         Головуючий у 1 інстанції: Хміль Х.З. 
Провадження № 33/811/1484/21                 Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., за участі захисника ОСОБА_1 – адвоката Ситника С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні їх спільну апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 01 жовтня 2021 року, 
встановив:
цією постановою,  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.
Згідно постанови,  ОСОБА_1 , 03.08.2021 року, близько 00:14 год. у м.Львові по вул.Любінська, 100, керувала автомобілем «Nissan Note», реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на визначення стану сп`яніння проводився зі згоди водія, у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, із застосуванням приладу «Drager Alcotest 6810 ARBH 0597», згідно з даними якого, виявлено, що після проведення тесту у видихувальному повітрі міститься 1,04 проміле в крові.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 та її захисник Ситник С.О. подали спільну апеляційну скаргу, в якій просять скасувати таку та закрити провадження у справі за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважають, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права, а висновки викладені судом у постанові від 01.10.2021 не відповідають реальним обставинам справи.
Зазначають, що розгляд справи відбувся за відсутністю особи, що притягується до адміністративної відповідальності в порушення вимог Закону.
У своєму рішенні суддя Залізничного районного суду Кирилюк А.І. зазначив, що ознайомившись із відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників патрульної поліції, не вбачає висловлення бажання водія ОСОБА_1 , пройти медичний огляд на стан сп`яніння у медичній установі, оскільки на думку судді, таке висловлення було зроблено в іншому контексті, також не погоджується із твердженням в запереченні захисника, щодо до того, що водій ОСОБА_1 , не погодилась із результатами спеціального пристрою "драгер", оскільки таке було заявлено лише під час підписання складеного протоколу.
Вважають, що такі висновки суду не ґрунтуються на реальних обставинах справи та не відповідають вимогам законодавства, зокрема ніяким нормативним документом не передбачено і не визначено чіткого часу на протязі якого, з моменту «дихання в драгер» водій може висловити, що він не згідний з даними результатами. Акт огляду на стан сп`яніння це і є документ, який засвідчує результати «драгера» та відношення до даних результатів водія. Тому саме в акті і тільки в акті, водій може висловити та засвідчити свою незгоду з результатами даного тесту.
Свою вину у вчиненні даного адміністративного правопорушення ОСОБА_1 категорично заперечує, оскільки не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а саме освідування на стан сп`яніння працівниками патрульної поліції, на місці, проводилось із грубими порушеннями Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушенні у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
Звертають увагу суду, що з самого початку ОСОБА_1 заперечувала щодо проходження огляду на стан сп`яніння працівниками поліції на місці, за допомогою спеціального пристрою «драгер», жодних ліцензійних документів на даний пристрій драгер, їй працівниками представлено не було. Вона неодноразово наголошувала працівникам патрульної поліції, що бажає пройти огляд на стан сп`яніння у спеціалізованій медичній установі, що зафіксовано на відео з нагрудних камер працівників патрульної поліції, а саме час: 01:15:47, пряма мова «Я казала, що хочу поїхати в медичний заклад, щоб все було справедливо», час: 01:16:13 пряма мова «давайте поїдемо в медичний заклад», час 01:25:55 просила викликати адвоката, на що працівники поліції взагалі не відреагували.
Не зважаючи на її бажання, як водія, пройти освідування на стан сп`яніння в медичному закладі, працівники поліції фактично примусили її дихати в драгер. Після проходження освідування на місці, за допомогою спеціального пристрою «драгер», ОСОБА_1 не погодилась із показниками даного пристрою, що зафіксовано у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення та у акті огляду на стан сп`яніння, а також видно на відео із нагрудних камер працівників поліції, а саме час: 02:06:07 потім 00:06:55, потім 02.15.31 де чітко вбачається, що вона не погоджується із результатами драгера, про що нею було заявлено працівникам поліції.
Однак, працівники патрульної поліції незважаючи на те, що вона не погоджується з результатами пристрою «драгер» не запропонували їй пройти освідування в найближчому спеціалізованому медичному закладі та не виписали відповідного направлення до медичного закладу, чим порушили вимоги вищевказаної інструкції. Суть огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я полягає не лише у проведенні огляду з використанням спеціальних технічних засобів, але й може полягати у відібранні медичним працівником в освідуваної особи біологічних зразків, якими можуть бути не лише кров, а й слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, огляд зовнішнього вигляду особи, наявність явних ознак алкогольного сп`яніння, її поведінка, стан свідомості, мовна здатність, рухова сфера, що у своїй сукупності дає змогу лікарю зробити висновок щодо факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
Звертають увагу, що сам відеозапис з нагрудних камер працівників поліції не є безперервним, відсутня частина відеозйомки.
Окрім цього, згідно Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (в редакції від 07 листопада 2015 року), водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Статтею 266 КУпАП визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншогосп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їїувагу, та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважаєтьсянедійсним.
Вказані порушення полягають в тому, що працівниками поліції не було враховано бажання ОСОБА_1 проходити освідування саме в медичному закладі, а не на місці за допомогою пристрою «драгер», не враховано незгоду водія ОСОБА_1 з результатами огляду на стан сп`яніння, яку вона висловила усно, що беззаперечно підтверджується з дослідження відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, та не було виписано направлення до медичного закладу для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння.
В матеріалах адміністративної справи відсутнє направлення на огляд водія ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що працівники поліції у встановленому законом порядку не направляли її у заклад охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушенням вимог вказаних вище Наказу, Порядку, Інструкції та норм КУпАП.
З огляду на вище описані порушення вчинені працівниками        патрульної поліції під час оформлення даного протоколу та проведення освідування, вважають що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не доведена у встановленому законом порядку.
Заслухавши виступ адвоката Ситника С.О. на підтримання апеляційної скарги, який просив розгляд справи проводити у відсутності ОСОБА_1 , подав про це відповідну заяву, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними викладеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №199593 від 03.08.2021; роздруківці з приладу Драгер, згідно якого результат огляду на стан алкогольного сп`яніння становив 1,04 проміле алкоголю у видихуваному повітрі; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 03.08.2021; відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції.
З матеріалів справи вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, яким оснащені поліцейські, з дотриманням вимог Інструкції, у присутності двох свідків. Результат тесту, становив 1,04 проміле, що підтверджується також відповідною роздруківкою, у якій ОСОБА_1 поставила свій підпис, не наполягала на проведенні огляду у медичному закладі, а також не заперечувала факту керування транспортним засобом.
Оскільки ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а огляд на стан алкогольного сп`яніння був проведений за допомогою приладу Drager Alkotest 6810, результат тесту позитивний 1,04 проміле, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в її діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування нею автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушено п.2.9 а Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано. 
Тому, підстав для скасування постанови суду, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено.
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Ситника Сергія Олександровича - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 06 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Гончарук Л.Я.