Ухвала
 
22 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 522/18010/18
провадження № 61-13667сво21
 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),
суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Луспеника Д. Д., Погрібного С. О., Фаловської І. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року у складі судді: Бойчука А. Ю., та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року у складі колегії суддів: Дришлюка А. І., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д.,
 
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та вселення.
 
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є опікуном своїх неповнолітніх онуків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
 
В квартирі, розташованій  за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідачка ОСОБА_2 та її неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відносно яких відповідачка заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2017 року у справі № 522/12953/17 позбавлена батьківських прав. Проте, фактично ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою понад 12 років. Весь цей час вона мешкала за адресою: АДРЕСА_2 . Діти проживають з бабусею.
 
На цей час за адресою: АДРЕСА_1 , проживає дружина померлого ОСОБА_5 - батька ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 , яка не зареєстрована у вказаному житловому приміщенні.
 
ОСОБА_1 просила: 
визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; 
вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вказану квартиру.
 
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року позов задоволено.
 
Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Встановлено порядок виконання рішення, за яким це рішення суду є підставою для Департаменту надання адміністративних послуг для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, враховуючи відсутність відзиву відповідача в порядку статті 280 ЦПК ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, зробив висновок, що вимоги позивача обґрунтовані на законі, доведені матеріалами справи та підлягають задоволенню.
 
У травні 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення.
 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси в складі судді: Абухіна Р. Д. від 02 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщалась на сайті «Судової влади», шляхом розміщення оголошення, у зв`язку із тим, що за місцем реєстрації вона не мешкала. Відсутні підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року, посилаючись, зокрема, на те, що про час та місце судового розгляду вона судом першої інстанції повідомлена не була. 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач не користувалась спірною житловою площею понад 6 місяців, захист прав дітей, в тому числі, житлових, здійснювала бабуся, як законний опікун. При цьому само по собі наявність конфлікту між сторонами, не виключає втрату права користування спірною житловою площею. З матеріалів справи вбачається, відповідачка понад 6 місяців, а фактично понад 12 років не проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Поважність причин відсутності за зареєстрованим місцем проживання протягом всього строку відповідачем не доведено. 
 
Апеляційний суд вважав, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку стосовно задоволення позовних вимог. Разом з тим, посилання суду першої інстанції на статтю 156 ЖК УРСР, частину першу статті 401 ЦК України, статті 402, 405, 406 ЦК України та відповідну судову практику їх застосування є помилковим, оскільки вказані норми розповсюджуються на користування житловою площею в приватному житловому фонді. Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення без змін.
 
Аргументи учасників справи
 
13 серпня 2021 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року, в якій просила: скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції  та ухвалити нове про відмову у позові.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, зокрема, що розгляд справи № 522/18010/18 відбувся без належного її повідомлення і вона була позбавлена можливості захищати своє право щодо користування житлом.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
 
Межі та підстави касаційного перегляду
 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 16 вересня 2021 року вказано, що підставами відкриття касаційного провадження є підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, які наведені заявником.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
 
Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що предметом касаційного перегляду справи є, зокрема, те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідачки ОСОБА_2 , а апеляційний суд не надав відповідної оцінки такому порушенню цивільного процесуального законодавства. Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. Отже, чинним законодавством імперативно передбачено, що у випадку, якщо справу (питання) розглянуто судом першої інстанції за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує цим свою апеляційну скаргу, це є обов`язковою підставою для  скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
 
За таких обставин, на думку колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, передбачені пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України наслідки (скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення) для апеляційного суду є обов`язковими, якщо встановлено факт розгляду місцевим судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим) та за умов, що такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. У разі невиконання судом апеляційної інстанції приписів пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України будь-яке його судове рішення, зокрема й про залишення рішення суду першої інстанції без змін, є апріорі незаконним та, за умов його оскарження, підлягає скасуванню судом касаційної інстанції з поверненням справи до апеляційного суду для нового розгляду з додержанням вимог цивільних процесуальних норм, зазначених вище.
 
Разом з тим, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 521/8532/16-ц (провадження № 61-18841св20), від 01 лютого 2022 року у справі № 697/2142/20 (провадження № 17715св21), від 18 січня 2021 року у справі № 754/5370/16-ц (провадження № 19099св19) вказано, що розгляд судом першої інстанції справи за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, не є підставою для скасування рішення. В даних випадках суд касаційної інстанції керувався тим, що такий процесуальний недолік в подальшому був усунений апеляційним судом, який вирішив справу за апеляційною скаргою відповідної сторони, належним чином повідомивши учасників справи про місце, дату і час судового засідання в апеляційному суді. Тобто, на думку  Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, сторона, яка була позбавлена можливості приймати участь у суді першої інстанції, мала можливість реалізувати всі свої процесуальні права у суді апеляційної інстанції. Зазначене свідчить про застосування колегіями суддів з різних палат принципово різного підходу щодо застосування норми процесуального права - пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці їх розгляду Верховним Судом.
 
Тому колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України) у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2021 року у справі № 754/5370/16-ц (провадження № 19099св19), від 07 липня 2021 року у справі № 521/8532/16-ц (провадження № 61-18841св20), від 01 лютого 2022 року у справі № 697/2142/20 (провадження № 17715св21).
 
Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати (частина друга статті 403 ЦПК України).
 
Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 17 червня 2021 року підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.
 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).
 
У суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (частина перша статті 402 ЦПК України).
 
Тому касаційна скарга розглядатиметься Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
 
Керуючись статтями 7, 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Прийняти до розгляду справу № 522/18010/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та вселення. 
 
Призначити справу № 522/18010/18 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     В. І. Крат
 
Судді:                                                                                              А. І. Грушицький 
 
Б. І. Гулько
 
Д. Д. Луспеник
 
С. О. Погрібний
 
І. М. Фаловська
 
                                               М. Є. Червинська