Ухвала 
 
20 грудня 2021 року
м. Київ 
 
справа № 2о-350/10
провадження № 61-12946св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
заявник - Кам`яницька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області,
особи, які подали апеляційні скарги: Закарпатська обласна рада, прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Кам`яницької сільської рада Ужгородського району Закарпатської області, підписану адвокатом Гончаровим Валентином Вікторовичем, на постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року в складі колегії суддів Кожух О. А., Куштана Б. П., Фазикош Г. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У вересні 2010 року Кам`яницька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність.
 
Заява обґрунтована тим, що на території сільської ради знаходиться нерухоме майно - Невицький замок. Рішенням виконавчого комітету Кам`яницької сільської ради від 28 січня 2009 року № 8 Невицький замок визнано безхазяйним нерухомим майном та взято на облік. Оскільки з моменту взяття нерухомої речі на облік пройшло більше року і жодних звернень осіб, які б вважали себе власником майна немає, то сільська рада просила задовольнити заяву і передати безхазяйне нерухоме майно (Невицький замок) у власність територіальної громади Кам`яницької сільської ради.
 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2010 року заяву Кам`яницької сільської ради задоволено. Передано безхазяйне нерухоме майно - Невицький замок у власність територіальної громади Кам`яницької сільської ради.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки з дня взяття на облік Невицького замку як безхазяйної нерухомої речі сплинув один рік та будь-яких звернень від осіб, які б вважали себе власниками вказаного майна, не надходило, то в силу вимог частини другої статті 335 ЦК України таке майно підлягає передачі у власність територіальної громади Кам`яницької сільської ради.
 
Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 18 липня 2018 року апеляційну скаргу прокурора Закарпатської області в інтересах держави в особі департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2010 року скасовано, заяву Кам`яницької сільської ради залишено без розгляду та роз`яснено заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки Невицький замок-фортеця є об`єктом пам`яток культурної спадщини та відноситься до комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, то наявний спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Прокурор належним чином обґрунтував необхідність захисту інтересів держави в особі Департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради. Крім того, прокурор не був залучений судом до участі у справі та про оскаржуване рішення дізнався лише 25 травня 2018 року, що свідчить про наявність поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження.
 
Постановою Верховного Суду від 15 квітня 2020 року касаційну скаргу Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області задоволено частково, постанову апеляційного суду Закарпатської області від 18 липня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії відкриття апеляційного провадження.
 
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що враховуючи імперативний характер положень абзацу 3 частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та те, що річний строк, визначений у вказаній статті для прокуратури, є присічним і поновленню не підлягає, у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, поданою після спливу річного строку з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.
 
У травні 2020 року Закарпатська обласна рада як особа, яка не брала участі у розгляді справи, але вважала, що суд вирішив питання про її права та інтереси, подала апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 жовтня 2010 року. Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 29 травня 2020 року Закарпатській обласній раді поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито провадження за її апеляційною скаргою.
 
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року апеляційну скаргу прокуратури Закарпатської області в інтересах держави в особі департаменту культури Закарпатської обласної державної адміністрації та Закарпатської обласної ради залишено без розгляду, апеляційну скаргу Закарпатської обласної ради задоволено, рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 жовтня 2010 року скасовано, а заяву Кам`яницької сільської ради про передачу безхазяйної нерухомої речі в комунальну власність залишено без розгляду з роз`ясненням заявнику права на подання позову на загальних підставах.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що прокурор не обґрунтував наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в цій справі, а тому його апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду. Установивши наявність спору про право між заявником та Закарпатською обласною радою, який не може бути вирішений у порядку окремого провадження, апеляційний суд залишив заяву Кам`яницької сільської ради без розгляду. При цьому колегія суддів відхилила посилання заявника на положення частини третьої статті 297 ЦПК України щодо пропуску Закарпатською обласною радою присічного річного строку на апеляційне оскарження, оскільки вказані положення не були чинними як на момент ухвалення оскарженого рішення суду першої інстанції, так і на момент подання апеляційної скарги.
 
У серпні 2020 року Кам`яницька сільська рада Ужгородського району Закарпатської області подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року, в якій просить її скасувати в частині задоволення апеляційної скарги Закарпатської обласної ради як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував вказівок суду касаційної інстанції, наявних у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року, та не звернув уваги на те, що в разі подання органом державної влади апеляційної скарги після 15 грудня 2017 року на рішення суду першої інстанції, прийняте до 15 грудня 2017 року, застосуванню підлягають положення частини третьої статті 297 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, про те, що для таких органів установлено присічний річний строк на апеляційне оскарження. Заявник також вказував, що постанова апеляційного суду прийнята на підставі недопустимих доказів та в складі суду, якому було заявлено обґрунтований відвід.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2021 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 2-3887/2009 (провадження № 61-17369св20) за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського відділу Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Львівського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на спадщину.
 
Передаючи вказану справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів виходила з того, що існують різні підходи щодо застосування норм ЦПК України та ГПК України у відповідній редакції, якими визначаються строки апеляційного оскарження судових рішень, ухвалених до 15 грудня 2017 року: в одних випадках суди застосовують процесуальні норми, які були чинними станом на момент ухвалення судом першої інстанції судового рішення, в інших - визнають, що застосуванню підлягають процесуальні норми в редакції, яка діяла безпосередньо перед набранням чинності ЦПК України та ГПК України в новій редакції на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 березня 2021 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_3 до Львівського міського відділу Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Львівського міського управління земельних ресурсів про визнання права власності на спадщину за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 липня 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року (провадження № 14-36цс21).
 
Процесуальне питання, яке підлягає вирішенню в цій справі, є подібним до питання, переданого на вирішення Великої Палати Верховного Суду в справі № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21).
 
У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.
 
Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 2о-350/10.
 
Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 2о-350/10 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 2-3887/2009 (провадження № 14-36цс21).
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Н. О. Антоненко
 
                                                                                              І. О. Дундар
 
М. М. Русинчук