Ухвала
 
14 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 347/384/20
 
провадження № 61-21002ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Курило Вікторією Григорівною, на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня           2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду                                    від 10 листопада 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки припиненим,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до                 АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки припиненим.
 
Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області                                 від 25 травня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» та зустрічний позов                 ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження для спільного розгляду.
 
Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області                           від 09 червня 2021 року, залишеним без змін постановою                                           Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року позов              АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість                        за кредитним договором від 12 квітня 2007 року № IFWWGA00000015                             у розмірі 14 214,29 доларів США, що еквівалентно 340 858,67 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У грудні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його                               представником - адвокатом Курило В. Г., на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2021 року та постанову                   Івано-Франківського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року.
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції він отримав 27 листопада 2021 року.
 
З огляду на те, що оскаржувана постанова Івано-Франківського апеляційного суду ухвалена 10 листопада 2021 року (повний текст якої складено                              18 листопада 2021 року), тому останнім днем на касаційне оскарження судового рішення є 20 грудня 2021 року (з урахуванням вихідних днів).
 
Строк на касаційне оскарження заявником не пропущено, оскільки згідно                   з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Курило В. Г., відправлена до Верховного Суду 20 грудня2021 року, тому підстави для вирішення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення відсутні.
Однак, касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його                               представником - адвокатом Курило В. Г., не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»             (у редакції, чинній на час звернення до суду із зустрічним та первісним позовами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом                      на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102 грн.
 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з первісним позовом) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою ставка судового збору становить   1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У лютому 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 12 квітня 2007 року                                  № IFWWGA00000015 у розмірі 14 214,29 доларів США, що еквівалентно                        340 858,67 грн.
 
Отже, при поданні первісного позову за вимогу судовий збір мав бути сплачений у розмірі 5 112,88 грн (340 858,67 грн * 1,5% = 5 112,88 грн).
 
У разі, якщо в апеляційному або в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, то у випадку незгоди заявника з таким рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів (пункт 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10).
 
Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_1 оскаржує рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня                   2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду                                  від 10 листопада 2021 року у повному обсязі.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду із зустрічним позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до                 АТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки припиненим.
 
Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні  ОСОБА_1 зустрічної позовної заяви становила 840,80 грн (2 102 грн * 0,4 = 840,80 грн).
 
Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України                          «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та становить 11 907,36 грн (5 112,88 грн + 840,80 грн) * 200% = 11 907,36 грн).
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду               у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                             м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                         «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Оскільки, ОСОБА_1 не долучено до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору, тому заявнику необхідно надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 11 907,36 грн.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Курило Вікторією Григорівною, на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня           2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду                                    від 10 листопада 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець