ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 січня 2022 року           справа №360/4801/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  представника позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року (повний текст складено 28 серпня 2021 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4801/20 (суддя І інстанції – Смішлива Т.В.) за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність вчиненої суб`єктом владних повноважень у справі № 360/4801/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-   

                                                     У С Т А Н О В И В :

26.08.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність вчиненої суб`єктом владних повноважень у справі № 360/4801/20 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.  
Зазначену заяву обґрунтовано тим, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 360/4801/20 (далі - Рішення) військову частину НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати на виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виходячи із базового місяця - січень 2008 року, та в період з 01.03.2018 по 21.09.2018 виходячи із базового місяця - березень 2018 року.
Для виконання рішення суду позивачем отримано виконавчий лист, який 14 05.2021 пред`явлено до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 21.05.2021 відкрито виконавче провадження № 65459962. 09.06.2021 позивачу надійшли кошти в сумі 4435,66 грн. 09.08.2021 позивачем отримано лист від військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначено, що відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 360/4801/20 військовою частиною НОМЕР_1 на картковий рахунок позивача перераховано 4435,66 грн. Станом на 09.08 2021 постанова про закінчення виконавчого провадження № 65459962 на поштову адресу та електронну пошту позивача не надходила. За допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачу стало 09.08.2021 відомо, що виконавче провадження закінчено 16.06.2021. Відтак 09.08.2021 позивачу стало відомо, що військовою частиною НОМЕР_1 рішення суду виконано остаточно. Військовою частиною НОМЕР_1 при виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.022018 застосовано базовий місяць січень 2016 року та виплачено індексацію грошового забезпечення за визначений період в сумі 4435,66 грн. Крім того відповідачем взагалі не виплачено індексацію за період з 01.12.2015 по 31.12.2015. Проте у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі № 360/4801/20 визначено, що базовим місяцем в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно є січень 2008 року. При застосуванні базовим місяцем січня 2008 року для нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 сума індексації складає 85927,84 грн Відповідачем виплачено 4503,21 грн.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року у справі № 360/4801/20 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність вчиненої суб`єктом владних повноважень у справі повернуто без розгляду. 
Представник позивача на зазначену ухвалу суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.                                                                                           В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. 
Згідно до вимог  ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, дослідила матеріали справи, обговорила доводи апеляційної скарги і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Суд першої інстанції повертаючи без розгляду заяву представника позивача, дійшов наступних висновків.                                                                                                              Заявником до заяви не додано документа про сплату судового збору, в заяві зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір (далі Закон №3674-VI), оскільки є учасником бойових дій.
Щодо звільнення позивача від сплати судового збору, судом першої інстанції зазначено наступне.
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Статус, права, пільги учасників бойових дій та Героїв України встановлені, відповідно, Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Законом України від 16.12.1993 № 3721-ХІІ Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняних до них, визначені статтею 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
Зокрема, за приписами пункту 18 статті 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і пункту 2 статті 9 Закону України від 16.12.1993 № 3721-ХІІ Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні такі особи мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
Отже, наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.
Частиною другою статті 22 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
З цією правовою нормою кореспондується пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Правовий аналіз змісту статті 5 Закону № 3674-VI свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються або особи, зазначені в пунктах 7, 8, 9, 10, яким така пільга безумовно надається у зв`язку з наявністю певного статусу незалежно від категорії справи (особи з інвалідністю, громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), або особи у справах, визначеної в пунктах 1-6, 12-16 категорій.
Такий висновок підтверджується диспозицією пункту 16 частини першої статті 5 названого закону, згідно з яким згадану пільгу мають позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій.
Конструкція пункту 13, в якому йдеться про справи, пов`язані з порушенням їхніх прав, вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про те, що звільнення від сплати судового збору стосується спорів про порушені права.
Вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушення прав нерозривно пов`язане саме зі статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які встановлені Конституцією України та іншими законами.
В даному спорі при зверненні до суду заявник, який є учасником бойових дій, просить суд визнати протиправною бездіяльність вчиненої суб`єктом владних повноважень.
Тобто даний спір не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій, в даних правовідносинах відсутнє порушення права позивача, пов`язане саме зі статусом позивача як учасника бойових дій, тобто позивач не звільнений від сплати судового збору.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі № П/811/201/16.
Судом не встановлено, що позивачем при зверненні до суду з цим позовом заявлено вимоги про порушення його прав, передбачених статтею 12 Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а отже, позивачем має бути сплачений судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову.
Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Так дійсно, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції в частині, що даний спір не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій, в даних правовідносинах відсутнє порушення права позивача, пов`язане саме зі статусом позивача як учасника бойових дій, тобто позивач з цих підстав не звільнений від сплати судового збору. 
Проте, слід зазначити, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі у справах про стягнення заробітної плати звільняються від сплати судового збору. 
Колегія суддів зазначає, що позовні вимоги у цій справі стосуються виплати індексації заробітної плати, а тому на підставі пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 240, 308, 311, 320, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
                                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Дяченка Олексія Володимировича на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року у справі № 360/4801/20 – задовольнити.
Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2021 року у справі № 360/4801/20 - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.     
Повне судове рішення складено 11 січня 2022 року.          
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та  оскарженню не підлягає. 

Головуючий          суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                              І.В. Сіваченко