ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/796/15-ц  Номер провадження 22-ц/814/2139/21	Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І. В.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Хіль Л.М.,
суддів: Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.,
Секретар: Таценко Т.Р.,
За участі: представника позивача Гапона О.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Колеснікова Володимира Олександровича 
на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2015 року ухваленого під головуванням судді Щабельської І.В. (дані про складення повного тексту рішення відсутні)
по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ПАТ «Райффайзен «Банк Аваль» звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 234329,30 грн.
В обґрунтування позову вказував, що 04.10.2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 70899,30 грн. на строк до 04.10.2014 року під 13,5% річних за користування кредитними коштами.
Зазначав, що 12.07.2010 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України. Позивачу тимчасово було надано в період з 12.07.2010 року по 11.07.2011 року кредитні канікули продовжено строк користування кредитом на 7 календарних місяців, таким чином дата остаточного погашення стала 04.05.2015 року.
Проте, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 234329,30 грн., яка складається з: 32397,27 грн заборгованості за кредитом; 26308,73 грн. заборгованості по відсоткам; 175623,30 грн. пеня.
Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 234329, 30 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен «Банк Аваль» в рахунок відшкодування судових витрат 2343, 29 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 , адвокат Колесніков В.О. в частині стягнення пені.
Просив скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення пені та відмовити у задоволенні позову в цій частині.
В обґрунтування вимог вказує, що позовні вимоги про стягнення пені заявлені до суду з пропуском строку позовної давності, адже розрахунок заборгованості розпочався з 09.11.2010 року, що виходить за межі строків позовної давності.
Крім того, розмір пені значно перевищує розмір основного боргу, що відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України є підставою для зменшення за ініціативою суду розміру пені на користь банку.
Рішення місцевого суду оскаржується лише в частині стягнення пені, а тому апеляційним судом в іншій частині не переглядається.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2021 року залучено до участі у справі правонаступника Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».
В судове засідання з`явився представник АТ «Райффайзен банк Аваль», просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , адвоката Колеснікова В.О. залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
ТОВ «Вердикт Капітал» будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився. Надіслав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , адвоката Колеснікова В.О. в якому просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.
Апелянт та його представник належним чином повідомлені про розгляд справи до суду не з`явились. Надіслали заяву в якій просили розглянути апеляційну скаргу у їх відсутність.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Місцевим судом встановлено, що 04.10.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 70899,30 грн. на строку до 04.10.2014 року під 13,5% річних за користування кредитними коштами.
Вказував, що 12.07.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду, з метою зменшення фінансового навантаження в умовах кризових явищ в економіці України, позичальнику тимчасово було надано в період з 12.07.2010 року по 11.07.2011 року кредитні канікули продовжено строк користування кредитом на 7 календарних місяців, таким чином дата остаточного погашення стала 04.05.2015 року.
Проте, ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 234329,30 грн., яка складається з: 32397,27 грн заборгованості за кредиту; 26308,73 грн. заборгованості по відсоткам; 175623,30 грн. пеня.
Задовольняючи позов в частині стягнення пені місцевий суд виходив з того, що зобов`язання мають виконуватися належним чином, а за прострочення виконання зобов`язань нараховуються неустойка у вигляді пені.
Проте, апеляційний суд не може погодитись з висновком місцевого суд в цій частині з огляду на наступне.
Згідно ст. ст. 526 ЦК України  зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Положення ст. 623 ЦК України вказують, що боржник, який прострочив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. 
Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Згідно ст. 256, ст. 257, ст. 258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Як вбачається з матеріалів справи, з відповідача було стягнуто пеню за період з 09.11.2010 року по 08.07.2015 року. Загальний розмір пені за цей період становить 175623,30 грн.
Банк звернувся до суду з позовом 30 липня 2015 року.
Оскільки вимоги було пред`явлено через суд до відповідача 30 липня 2015 року, то заборгованість по пені за прострочення кредиту та відсотків має бути розрахована в межах річного строку позовної давності за період з 01.07.2014 року по 29.07.2015 року .
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по пені за прострочення кредиту та відсотків за період з 01.07.2014 року по 29.04.2015 року складає: 88950,01 грн)(а.с.6-9).
Таким чином, суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про необхідність повного задоволення позову в частині стягнення пені, що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача.
За таких обставин, враховуючи викладене, до вимог банку про стягнення пені слід частково застосувати сплив строку позовної давності, рішення суду першої інстанції змінити, зменшивши стягнуту суму пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків з 175623,30 грн. до 88950,01 грн., а загальну суму заборгованості із 234329, 30 грн. до 145379,29 грн.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України  судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених  позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України)
Так, при подачі позову сплаті підлягав судовий збір у розмірі 2343,29 грн, за таких обставин, оскільки позов задоволено частково на 62% слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ « Райффайзен Банк Аваль» судові витрати у розмірі 1352,84 грн.
При подачі апеляційної скарги апелянтом сплачено судовий збір у розмірі 3514,93 грн, проте згідно ч. 4 ст. 6 ЗУ « Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Із матеріалів справи вбачається, що рішення місцевого суду оскаржується лише в частині позовних вимого щодо стягнення пені, тому слід було сплатити судових збір у розмірі ( 1756,23* 150%) 2634,35 грн.
Таким чином, оскільки апеляційну скаргу задоволено на 50,6% слід стягнути з правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу апеляційної скарги в розмірі 1332,98 грн.
Також слід зазначити, що зайво сплачений судовий збір може бути повернуто у встановленому законом порядку. 
      Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 , адвоката Колеснікова Володимира Олександровича задовольнити частково.
Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2015 року в частині стягнення розміру пені змінити, зменшивши розмір пені з 175623,30 грн до 88950,01грн., а загальну суму заборгованості з 234329, 30 грн. до 145379,29 грн.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк Аваль» 1352,84 грн судового збору за подачу позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 1332,98 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
В іншій частині рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 серпня 2015 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий суддя :                                                                 Л.М. Хіль

Судді:                                                                                        С.А. Гальонкін

                                                                                               О.В. Прядкіна

Повний текст постанови складено 17.12.2021 року