КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №757/36999/20                                           Головуючий у І інстанції -Волкова С.Я.   
апеляційне провадження №22-ц/824/14131/2021       Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

                                                                ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
09 грудня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,
за участю секретаря  Линок В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного сумісного рухомого майна подружжя,-         
                                                                   встановив:
      ОСОБА_1 у серпні 2020 р. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на Ѕ частину означеної квартири, визнати на відповідачем право власності на Ѕ частину цієї квартири; визначити порядок користування цією квартирою, виділивши йому у користування житлові кімнати площами 13,9 кв.м, 20,3 кв.м, санвузол площею 5,0 кв.м, балкон площею 1,1 кв.м, залишити у користуванні ОСОБА_2 житлові кімнати площами 23,7 кв.м, 14,0 кв.м, санвузол площею 2,5 кв.м; залишити у їх спільному користуванні кухню площею 12,7 кв.м, коридор площею 7,0 кв.м, кладову площею 0,9 кв.м, тамбур площею 1,4 кв.м; здійснити поділ спільного сумісного рухомого майна, виділивши йому в натурі та визнати його право власності на майно, яке знаходиться у кімнаті площею 13,9 кв.м: вмонтовану шафу-купе вартістю 1 500 грн, двоспальне ліжко з ортопедичним матрацом вартістю 4 500 грн, світильник стельовий вартістю 300 грн, світильник настінний вартістю 200 грн, тумбу для речей вартістю 1 500 грн, тумбу при ліжку вартістю 1 000 грн, стілець до тумби із дзеркалом вартістю 500 грн, килим Flora 150х150 вартістю 500 грн, торшер вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 20,3 кв.м: диван Річард вартістю 5 000 грн, світлодіодний світильник стельовий, два світлодіодні світильники настінні вартістю 3 000 грн, вмонтовану шафу-купе, тумбу під телевізор вартістю 2 000 грн, кондиціонер вартістю 2 000 грн, письмовий стіл вартістю 500 грн, навісну тумбу для книг вартістю 350 грн, килимове покриття вартістю 500 грн, ноутбук ASUSх550сс вартістю 3 000 грн, стілець для роботи за комп`ютером вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 23,7 кв.м: стіл письмовий Леон вартістю 500 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 14,0 кв.м: крісло для роботи за комп`ютером вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у санвузлі площею 5,0 кв.м: пральну машину LG F2J6NMOW вартістю 6 000 грн, бойлер Electrolux EWX 30 Quantum Slim вартістю 400 грн, шафу настінну для білизни вартістю 200 грн, дзеркало вартістю 200 грн, електричну сушарку для рушників вартістю 300 грн, електричний фен вартістю 200 грн; майно, яке знаходиться на балконі площею 1,1 кв.м: обігрівач масляний Delonghi вартістю 400 грн, конвертор Atlantic F17_1999 вартістю 300 грн, електричний прилад для приготування шашликів вартістю 300 грн, сушарку для білизни навісну вартістю 200 грн, сушарку для білизни напільну вартістю 150 грн, холодильник Gorenye RK 41295 W вартістю 2 000 грн, фритюрницю вартістю 500 грн, ультразвуковий зволожувач повітря Orion вартістю 300 грн, електричний віник Karcer вартістю 300 грн, всього майна на загальну суму 42 740 грн; відповідачу виділити в натурі та визнати її право власності на майно, яке знаходиться у кімнаті площею 20,3 кв.м: пилосос LG VK 71189HC вартістю 400 грн, пилосос Philips вартістю 400 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 23,7 кв.м: диван вартістю 5 000 грн, меблевий гарнітур (тубу під телевізор, дві тумби) вартістю 5 000 грн, кондиціонер LG A 12 AW1 A 12 AWU вартістю 2 500 грн, два крісла вартістю 3 000 грн, світильник стельовий, два настінні світильника вартістю 2 000 грн, телевізор LED LG 42SL9000 вартістю 5 000 грн, килим Flora 250х350 вартістю 1 000 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 14,0 кв.м: вмонтовану шафу-купе, тумбу трьохсекційну вартістю 5 000 грн, світлодіодний світильник вартістю 2 000 грн, диван Самба вартістю 5 000 грн, письмовий стіл вартістю 500 грн, пуф червоного кольору вартістю 250 грн, килимове покриття вартістю 500 грн, настільну лампу вартістю 200 грн, годинник настінний вартістю 200 грн, принтер Canon PiXMA G1411 вартістю 2 000 грн, крісло для роботи за комп`ютером ортопедичне вартістю 600 грн, принтер-сканер НР вартістю 500 грн, настінний світильник вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у санвузлі площею 2,5 кв.м: шафу для речей вартістю 200 грн, дзеркало вартістю 150 грн, електричну сушарку для рушників вартістю 250 грн; майно, яке знаходиться на балконі площею 1,1 кв.м: електричну швейну машину вартістю 1 000 грн, всього майна на загальну суму 42 750 грн; залишити у спільному користуванні: майно, яке знаходиться у кімнаті площею 13,9 кв.м: Wi-Fi роутер вартістю 2 000 грн; майно, яке знаходиться у кухні площею 14,0 кв.м: вмонтований кухонний меблевий гарнітур вартістю 3 000 грн, електричну варочну поверхню з духовою шафою вартістю 2 500 грн, вмонтований холодильникWhirlpool вартістю 2 000 грн, посудомийну машину Bosch SMV50E90EU вартістю 1 500 грн, телевізор Samsung UE 28J4100AKXUA вартістю 1 500 грн, обідній стіл вартістю 1 000 грн, чотири стільці вартістю 600 грн, кухонний диван вартістю 500 грн, електричний чайник Delonghi вартістю 500 грн, тостер Delonghi вартістю 500 грн, мікрохвильову піч LG NS-2349H вартістю 700 грн, килимове покриття вартістю 300 грн, електричну соковижималку для цитрусових вартістю 150 грн, кухонне приладдя, посуд, вази вартістю 5 450 грн, мультиварку Panasonic SR-TMХ18/SR-TMX10 вартістю 750 грн, кухонний комбайн Moulinex вартістю 600 грн, електричну соковижималку для овочів, фруктів вартістю 500 грн; майно, яке знаходиться у коридорі площею 7,0 кв.м, кладовій площею 0,9 кв.м, тамбурі площею ,4 кв.м: вмонтовану шафу-купе вартістю 1 000 грн, вмонтовану тумбу для речей і взуття вартістю 500 грн, килим Rubin Oriental 150х150 вартістю 300 грн, килим Rubin Oriental 100х200 вартістю 300 грн, люстру вартістю 300 грн, чотири світильника вартістю 400 грн, домофон вартістю 100 грн, лавку вартістю 150 грн, лавку вартістю 150 грн. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 29.08.1999 р. між ними було укладено шлюб, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , означене майно належить їм на праві спільної сумісної власності, загальна вартість придбаного в період шлюбу майна становить 112 950 грн, ціни вказані ним на підставі цін в торгівельній мережі на аналогічне майно та з урахуванням його зносу. Оскільки згоди стосовно визначення їх часток у квартирі та спільного користування квартирою між ними не досягнуто, на будь-які розумні та справедливі для обох сторін компроміси відповідач йти відмовляється, змушений звернутися до суду за захистом свого майнового права.
      Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
        Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на неправильне застосуванням судом норм матеріального права в зв`язку з чим позовні вимоги залишилися невирішеними.
Відзив не надходив.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
    Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 29.08.1999 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 29.08.1999 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва.
      Предметом спору є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.2012 р. зареєстрована за ОСОБА_2 , договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочаровою С.В., зареєстровано в реєстрі за № 3262.
      Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. 
      Крім того, суд вважав, що вирішити справу без встановлення обсягу спільного нажитого майна не можливо.
            Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.
За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
 
Наведена нормативно-правова конструкція встановлює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним у період шлюбу. 
У справі, яка переглядається, ця презумпція не спростована.
 Суд першої інстанції встановив, що спірна квартира була набута сторонами за час перебування в шлюбі і ці обставини визнаються сторонами.
Згідно статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (перше речення абзацу 2 частини 1 статті 71 Кодексу).
 
У тексті позовної заяви позивач зауважив, що згоди стосовно добровільного поділу квартири та встановлення порядку спільного користування між сторонами не досягнуто. Не визначено й порядку поділу майна, яке знаходиться в квартирі. 
 
Відповідно до статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
 
Положеннями частин 4, 5 статті 71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
 
Відповідач не погоджувалася на одержання грошової компенсації замість своєї частки в праві спільної сумісної власності на квартиру, тому позивач не вносив на депозитний рахунок суду відповідну суму грошових коштів.
 
При цьому квартира має один вхід (вихід) та відповідно до державних будівельних норм є неподільною в натурі (не може бути реально поділена).
 
Отже, єдиним можливим шляхом вирішення спору є визнання ідеальних часток у праві власності на спірну квартиру (по 1/2 кожному з колишнього подружжя), а також встановлення порядку користування нею.
У постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 09 червня 2021 року в справі № 369/7613/17, від 09 червня 2021 року в справі № 523/15462/16-ц, від 14 квітня 2021 року в справі № 127/7830/17 наголошується: «... вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
 
Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності».
 
Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
 
Проте, суд першої інстанції наведені вище висновки не застосував, як і не застосував  норми матеріального права (статті 69, 70, 71 СК України, стаття 372 ЦК України), які регулюють дані правовідносини.
 
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У справі «Белле проти Франції» (пункт 36 рішення від 04 грудня 1995 року, заява № 23805/94) ЄСПЛ констатував, що факт отримання доступу до національних засобів судового захисту лише для позначення чиїхось дій як такі, що заборонені діючим законом, не завжди задовольняє вимоги стаггі 6 Конвенції. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
 
Конвенція покликана гарантувати не теоретичні й ілюзорні, а практичні та ефективні права (пункт 34 рішення ЄСГІЛ у справі «Метыоз проти Сполученого Королівства» від 18 лютого 1999 року, заява № 24833/94).
 
У справі «Мултіплекс проти Хорватії» (друге речення пункту 45 рішення від 10 липня 2003 року, заява № 58112/00) та у справі «Кутіч проти Хорватії» (друге речения абзацу 3 пункту 25 рішення від 01 березня 2002 року, заява № 48778/99), де ЄСПЛ чітко вказав, що право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й отримати вирішення спору судом.
Проте, суд не вирішив існуючий спір та не захистив заявлені до захисту права позивача. 
 
При визначенні ідеальних часток у праві власності на квартиру її вартість не має значення. Не має значення й загальна площа квартири та її окремих кімнат. 
 
Ідеальні частки не виражаються в натурі та не призводять до фактичного (реального) поділу майна. Встановлення ідеальних часток лише свідчить про перехід з правового титулу спільної сумісної власності до правового титулу спільної часткової власності, де частка кожної особи (співвласника) є чітко визначеною, конкретною, відокремленою.
 
Згідно статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Встановлено , що добровільно питання стосовно фактичного володіння та користування спільним майном після визначення ідеальних часток не врегульовано.
 
У випадку коли добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками неможливе, такий порядок встановлює суд.
 
Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно» (постанова ВС від 23 червня 2020 року в справі № 756/15125/16-ц).
Отже, і визначення порядку користування квартирою безпідставно залишилося поза увагою суду першої інстанції.
Таким чином, з метою належного захисту прав позивача, суд мав не тільки встановити ідеальні частки у праві власності на спірну квартиру, а й визначити порядок користування нею.
 
В судовому засіданні встановлено, що щодо запропонованого позивачем варіанту поділу рухомого майна ОСОБА_2 не заперечувала, як і не заперечувала обставини його наявності та перебування на праві спільної сумісної власності, та його вартості. 
 
За таких обставин доводи апеляційної скарги, як і позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню із скасуванням рішення суду першої інстанції і постановлення у справі нового судового рішення про задоволення позову.
 
 Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
                                                        У Х В А Л И В:
 
        Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
 
        Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 липня 2021 року  скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.
 
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири, встановлення порядку користування квартирою та поділ спільного сумісного рухомого майна подружжя- задовольнити.
         
    Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
 
 В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за  ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
 
    В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за  ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
 
    Визначити порядок користування  квартирою за адресою АДРЕСА_1 , виділивши  ОСОБА_1 у користування житлові кімнати площами 13,9 кв.м, 20,3 кв.м, санвузол площею 5,0 кв.м, балкон площею 1,1 кв.м, 
 
   Залишити у користуванні  ОСОБА_2 житлові кімнати площами 23,7 кв.м, 14,0 кв.м, санвузол площею 2,5 кв.м.
 
 Залишити у спільному користуванні  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кухню площею 12,7 кв.м, коридор площею 7,0 кв.м, кладову площею 0,9 кв.м, тамбур площею 1,4 кв.м.
 
       Здійснити поділ спільного сумісного рухомого майна, виділивши  ОСОБА_1 в натурі та визнати його право власності на майно, яке знаходиться у кімнаті площею 13,9 кв.м: вмонтовану шафу-купе вартістю 1 500 грн, двоспальне ліжко з ортопедичним матрацом вартістю 4 500 грн, світильник стельовий вартістю 300 грн, світильник настінний вартістю 200 грн, тумбу для речей вартістю 1 500 грн, тумбу при ліжку вартістю 1 000 грн, стілець до тумби із дзеркалом вартістю 500 грн, килим Flora 150х150 вартістю 500 грн, торшер вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 20,3 кв.м: диван Річард вартістю 5 000 грн, світлодіодний світильник стельовий, два світлодіодні світильники настінні вартістю 3 000 грн, вмонтовану шафу-купе, тумбу під телевізор вартістю 2 000 грн, кондиціонер вартістю 2 000 грн, письмовий стіл вартістю 500 грн, навісну тумбу для книг вартістю 350 грн, килимове покриття вартістю 500 грн, ноутбук ASUSх550сс вартістю 3 000 грн, стілець для роботи за комп`ютером вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 23,7 кв.м: стіл письмовий Леон вартістю 500 грн;майно, яке знаходиться у кімнаті площею 14,0 кв.м: крісло для роботи за комп`ютером вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у санвузлі площею 5,0 кв.м: пральну машину LG F2J6NMOW вартістю 6 000 грн, бойлер Electrolux EWX 30 Quantum Slim вартістю 400 грн, шафу настінну для білизни вартістю 200 грн, дзеркало вартістю 200 грн, електричну сушарку для рушників вартістю 300 грн, електричний фен вартістю 200 грн; майно, яке знаходиться на балконі площею 1,1 кв.м: обігрівач масляний Delonghi вартістю 400 грн, конвертор Atlantic F17_1999 вартістю 300 грн, електричний прилад для приготування шашликів вартістю 300 грн, сушарку для білизни навісну вартістю 200 грн, сушарку для білизни напільну вартістю 150 грн, холодильник Gorenye RK 41295 W вартістю 2 000 грн, фритюрницю вартістю 500 грн, ультразвуковий зволожувач повітря Orion вартістю 300 грн, електричний віник Karcer вартістю 300 грн, всього майна на загальну суму 42 740 грн.
 
   ОСОБА_2 виділити в натурі та визнати її право власності на майно, яке знаходиться у кімнаті площею 20,3 кв.м: пилосос LG VK 71189HC вартістю 400 грн, пилосос Philips вартістю 400 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 23,7 кв.м: диван вартістю 5 000 грн, меблевий гарнітур (тубу під телевізор, дві тумби) вартістю 5 000 грн, кондиціонер LG A 12 AW1 A 12 AWU вартістю 2 500 грн, два крісла вартістю 3 000 грн, світильник стельовий, два настінні світильника вартістю 2 000 грн, телевізор LED LG 42SL9000 вартістю 5 000 грн, килим Flora 250х350 вартістю 1 000 грн; майно, яке знаходиться у кімнаті площею 14,0 кв.м: вмонтовану шафу-купе, тумбу трьохсекційну вартістю 5 000 грн, світлодіодний світильник вартістю 2 000 грн, диван Самба вартістю 5 000 грн, письмовий стіл вартістю 500 грн, пуф червоного кольору вартістю 250 грн, килимове покриття вартістю 500 грн, настільну лампу вартістю 200 грн, годинник настінний вартістю 200 грн, принтер Canon PiXMA G1411 вартістю 2 000 грн, крісло для роботи за комп`ютером ортопедичне вартістю 600 грн, принтер-сканер НР вартістю 500 грн, настінний світильник вартістю 300 грн; майно, яке знаходиться у санвузлі площею 2,5 кв.м: шафу для речей вартістю 200 грн, дзеркало вартістю 150 грн, електричну сушарку для рушників вартістю 250 грн; майно, яке знаходиться на балконі площею 1,1 кв.м: електричну швейну машину вартістю 1 000 грн, всього майна на загальну суму 42 750 грн. 
 
    Залишити у спільному користуванні  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : майно, яке знаходиться у кімнаті площею 13,9 кв.м: Wi-Fi роутер вартістю 2 000 грн; майно, яке знаходиться у кухні площею 14,0 кв.м: вмонтований кухонний меблевий гарнітур вартістю 3 000 грн, електричну варочну поверхню з духовою шафою вартістю 2 500 грн, вмонтований холодильникWhirlpool вартістю 2 000 грн, посудомийну машину Bosch SMV50E90EU вартістю 1 500 грн, телевізор Samsung UE 28J4100AKXUA вартістю 1 500 грн, обідній стіл вартістю 1 000 грн, чотири стільці вартістю 600 грн, кухонний диван вартістю 500 грн, електричний чайник Delonghi вартістю 500 грн, тостер Delonghi вартістю 500 грн, мікрохвильову піч LG NS-2349H вартістю 700 грн, килимове покриття вартістю 300 грн, електричну соковижималку для цитрусових вартістю 150 грн, кухонне приладдя, посуд, вази вартістю 5 450 грн, мультиварку Panasonic SR-TMХ18/SR-TMX10 вартістю 750 грн, кухонний комбайн Moulinex вартістю 600 грн, електричну соковижималку для овочів, фруктів вартістю 500 грн; майно, яке знаходиться у коридорі площею 7,0 кв.м, кладовій площею 0,9 кв.м, тамбурі площею ,4 кв.м: вмонтовану шафу-купе вартістю 1 000 грн, вмонтовану тумбу для речей і взуття вартістю 500 грн, килим Rubin Oriental 150х150 вартістю 300 грн, килим Rubin Oriental 100х200 вартістю 300 грн, люстру вартістю 300 грн, чотири світильника вартістю 400 грн, домофон вартістю 100 грн, лавку вартістю 150 грн, лавку вартістю 150 грн.
 
 Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                   В.В. Гуль
 
Судді                                                                               Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                           Я.С. Мельник