ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2022 року		Справа № 564/3137/21 пров. № А/857/4578/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції та Відділення поштового зв`язку Деражне Центру поштового зв`язку №4 м.Костопіль Рівненська дирекція УДП поштового зв`язку «Укрпошта» про скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року (суддя Цвіркун О.С., м.Костопіль, повний текст складено 21 січня 2022 року), -
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (далі – УПП, ДПП відповідно) та Відділення поштового зв`язку Деражне Центру поштового зв`язку №4 м.Костопіль Рівненська дирекція УДП поштового зв`язку «Укрпошта» (далі – ВПЗ) в якому просила скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 19.10.2021 серії ЕГА №463767 (далі – Постанова) та закрити провадження по адміністративній справі..
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги вказує, що в її діях відсутній склад правопорушення передбачений частиною другою статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). Зазначає, що посадовими особами відповідача була порушена процедура притягнення її до адміністративної відповідальності.
Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як сторони не заявляли клопотання про розгляд справи за їх участю.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 19.10.2021 у м. Рівне, вул. Київська, 40, громадянка ОСОБА_1 порушила правила щодо карантину людей, а саме перебувала в приміщенні закритого типу на автостанції Рівне, на території де встановлений жовтий рівень епідемічної небезпеки, без одягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема захисної маски чи респіратора, що закривають ніс та рот, в тому числі виготовлених самостійно, чим порушила підпункт 1 пункту 2.2 постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 (далі – Постанова).
На підставі наведеного, інспектором УПП Яніч В.В. винесено Постанову, згідно якої позивача було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн (а.с.5).
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі – Закон) карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
За змістом статті 29 цього Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
На виконання вимог Закону КМУ було прийнято постанову «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 №641 (далі – Постанова №641), якою з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, у період з 01.08.2020 по 31.12.2020 на території України продовжено дію карантину на всій території України, встановленого постановами Уряду №211 від 11.03.2020 та №392 від 20.05.2020.
Відповідно до підпункту 1 пункту 10 Постанови №641 від 22.07.2020, в редакції, чинній станом на 11.12.2020, на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Згідно Постанови №1236 (в редакції, чинній на час прийняття спірної Постанови), відповідно до статті 29 Закону Кабінет Міністрів України постановив : 1. Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), у період з 19.12.2020 до 31.12.2021 на території України карантин, продовживши його дію, встановленого постановами Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 2. Залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки).
У разі встановлення «жовтого» рівня епідемічної небезпеки забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.
Відповідно до частини другої статті 44-3 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення частини другої статті 44-3 КУпАП.
В абзаці 1 пункту 1 частини першої статті 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів Національної поліції за частиною першою статті 44-3 КУпАП.
Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис, наданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву (диск), яким фактично зафіксовано момент безпосереднього порушення позивачем підпункту 1 пункту 2.2 Постанови №1236 відповідальність за що передбачена статтею 44-3 КУпАП, зокрема, перебування ОСОБА_1 (станом на момент виявлення порушення) у громадському місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту.
З наданого відеозапису також вбачається, що працівником патрульної поліції позивачу були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем була дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а відтак останню правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Щодо інших доводів позивача, щодо порушення порядку встановлення карантину, суд звертає увагу, що Постанови КМУ, якими запроваджувались на території України відповідні карантинні обмеження та правила, неконституційними не визнавалися, та всупереч доводам позивача на момент складання оскаржуваної Постанови були зареєстровані та оприлюднені відповідно до вимог чинного законодавства, були чинним і не скасовані.
Згідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 18 січня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний