Постанова
Іменем України
17 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 608/1224/20
 
провадження № 61-10450св21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державне агентство резерву України, державне підприємство «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного агентства резерву України на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області, у складі судді Квятковської Л. Й., від 01 грудня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Сташків Б. І., Щавурська Н. Б., Храпак Н. М., від 26 квітня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного агентства резерву України (далі - Держрезерв), державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (далі - ДП «Чортківський КХП», Комбінат) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовано тим, що із 24 травня 2016 року він працював на посаді директора, а з 01 лютого 2018 року - генерального директора ДП «Чортківський КХП» на умовах строкового трудового договору.
22 січня 2020 року до ДП «Чортківський КХП» прибув новопризначений Держрезервом виконуючий обов`язки директора Комбінату 
Мартиненко Д. О., який привіз копію наказу від 20 січня 2020 року № 7-к 
про звільнення позивача з займаної посади із 21 січня 2020 року у зв`язку з невиконанням покладених обов`язків та розірвання укладеного з ним контракту від 24 травня 2016 року №79/16.
Позивач вважав своє звільнення незаконним, оскільки порушень контракту не допускав, в день звільнення перебував на лікарняному, його не було повідомлено у встановленому законом порядку про прийняте рішення Держрезервом щодо припинення з ним трудових відносин та не ознайомлено зі змістом наказу про звільнення, не внесено запису про звільнення до трудової книжки і не видано трудову книжку, не проведено розрахунку при звільненні, не повідомлено, кому він повинен передати по акту майно 
ДП «Чортківський КХП».
Посилався на те, що до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, роботодавець не відібрав у нього пояснення щодо виконання умов контракту, не врахував об`єктивні обставини, які склалися на Комбінаті, позитивні показники виробничої діяльності державного підприємства, за відсутності будь-яких попередніх дисциплінарних стягнень та претензій щодо невиконання умов контракту.
Крім того звільнення не було узгоджене з місцевою державною адміністрацією, що суперечить вимогам частини другої статті 36 Закону України від 09 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон № 586-XIV) та Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій, призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належали до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 818 
(далі - Порядок № 818).
З урахуванням викладеного та поданих уточнень, ОСОБА_1 просив суд:
-          визнати незаконним та скасувати наказ Держрезерву від 20 січня 
2020 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити його на посаді генерального директора ДП «Чортківський КХП» з 21 січня 
2020 року; 
-          стягнути з Комбінату на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 січня 2020 року та по день поновлення його на посаді.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року, визнано незаконним та скасовано наказ Держрезерву від 20 січня 2020 року № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора 
ДП «Чортківський КХП» з 21 січня 2020 року.
Стягнуто з ДП «Чортківський КХП» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу із 21 січня 2020 року по день поновлення на посаді до 01 грудня 2020 року в розмірі 460 072, 55 грн
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з недоведеності порушень позивачем контракту від 24 травня 
2016 року № 79/16, які стали підставою для його звільнення. 
При цьому суди вказали, що наказ про звільнення ОСОБА_1 не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає невиконання позивачем покладених на нього обов`язків згідно контракту, не зазначено, які саме порушення допустив позивач, не додано докази, які підтверджують вказані порушення. Держрезервом не було дотримано процедури отримання від працівника письмових пояснень, передбачених частиною першою статті 149 КЗпП України та порушено процедуру погодження звільнення керівника державного підприємства, передбачену Порядком № 818, оскільки повідомлення про звільнення позивача було надіслане голові Чортківської районної державної адміністрації в день винесення наказу про звільнення. Крім того, в день звільнення позивач був тимчасово непрацездатний, що свідчить про порушення вимог частини третьої статті 40 КЗпП України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Вкасаційній скарзі на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 2021 року Держрезерв, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
22 червня 2021 року Держрезерв подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області 
від 01 грудня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 26 квітня 2021 року в справі № 608/1224/20.
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
У вересні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржені судові рішення, суди попередніх інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15, 
від 10 жовтня 2019 року у справі № 310/2284/17, від 11 грудня 2019 року у справі № 522/3410/15-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 320/7991/16, 
від 11 червня 2020 року у справі № 481/1043/17, від 08 липня 2020 року у справі № 752/11686/18, від 29 липня 2020 року у справі № 305/1229/18, у постановах Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі 
№ 757/42262/15-ц, від 26 грудня 2012 року у справі № 156цс12, від 23 січня 2013 року у справі № 6-127цс12.
Крім того суди попередніх інстанцій врахували виключно аргументи і доводи сторони позивача.
Заявник звертає увагу, що позивачем не спростовано підстави його звільнення, не надано докази належного виконання ним умов контракту та наголошує на тому, що звільнення ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, в тому числі проведено з дотриманням вимог Порядку № 818. 
Погодження звільнення керівника державного підприємства з відповідною державною адміністрацією має лише характер рекомендації та не може бути визначальним при вирішенні питання щодо звільнення працівника за наявності порушення умов контракту. 
Твердження позивача про звільнення у період тимчасової непрацездатності викликає сумнів, оскільки 20 січня 2020 року він перебував у м. Києві безпосередньо у приміщенні Держрезерву, а листок непрацездатності було видано лікувальним закладом у цей же день у м. Тернополі. Крім того, у разі звільнення працівника за порушення умов контракту перебування його на час звільнення у відпустці чи лікарняному не є підставою для автоматичного скасування наказу про звільнення та поновлення працівника на роботі. У цьому випадку можливі негативні наслідки слід усунити шляхом зміни дати звільнення працівника, а саме визначити датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.
Відзив на касаційну скаргу не подано
Фактичні обставини справи, встановлені судами
24 травня 2016 року між Держрезервом та ОСОБА_1 укладено контракт № 79/16 з директором ДП «Чортківський КХП», що є у державній власності (далі - Контракт № 79/16), відповідно до умов якого ОСОБА_1 призначено на посаду директора ДП «Чортківський КХП» на термін 
із 24 травня 2016 року по 23 травня 2019 року.
Відповідно до пункту 5.3 розділу 5 Контракту № 79/16 керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії у разі неподання в установленому порядку на затвердження органу управління майном з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства, або порушення порядку здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектора економіки у разі не затвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2012 року № 899, або невиконання річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства за квартал чи рік.
На підставі додаткової угоди № 2/79/16 від 01 лютого 2018 «Про внесення змін до Контракту № 79/16» дію Контракту № 79/16 продовжено до 23 травня 2021 року. По тексту Контракту № 79/16 слово «директор» в усіх відмінках замінено на «генеральний директор» у відповідних відмінках.
Наказом Держрезерву № 7-к від 20 січня 2020 року звільнено ОСОБА_1 
21 січня 2020 року з посади генерального директора ДП «Чортківський КХП» у зв`язку з невиконанням покладених обов`язків, розірвавши Контракт 
№ 79/16. Підстава: пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України; пункт 1 розділу 1, підпункт 2.1.5 пункту 2.1 розділу 2, підпункт «г» пункту 5.3 
розділу 5 Контракту № 79/16, доповідна записка Фінансового управління 
від 20 січня 2020 року № 0.40/9.
Згідно акту від 11 лютого 2020 року № 05-21/1 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Чортківський КХП» за період з 01 вересня 
2017 року по 31 жовтня 2019 року фактично за результатами діяльності підприємства за три квартали 2019 року відповідно до звіту про виконання фінансового плану підприємства, отримано чистий збиток в сумі 
7 825 000 грн, що сформований із:
-          отриманих доходів в загальній сумі 44 033 000 грн, що сформовані із витрат віднесених до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) в сумі 44 011 000 грн, інших доходів в сумі 12 000 грн;
-          понесених витрат в загальній сумі 51 858 000 грн., що сформовані із витрат віднесених до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) в сумі 45 244 000 грн, адміністративних витрат в сумі 
4 357 000 грн, витрат на збут в сумі 1 757 000 грн, інших витрат в сумі 500 000 грн;
Загальний фактичний обсяг доходів підприємства за три квартали 2019 року перевищив плановий показник на відповідний період на 3 533 000 грн 
(108, 7 % запланованого обсягу). Фактичні показники витрат за три квартали 2019 року перевищили плановий показник на відповідний період на 7 666 000 грн (130, 7 % від запланованого обсягу) 
Основною причиною перевищення фактичних показників над плановими у (як по доходах, так і по витратах) було не врахування у фінансових планах показників, пов`язаних з провадженням діяльності на території державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» у зв`язку з укладеними договорами оренди на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 січня 2019 року № 134 « Про передачу цілісного майнового комплексу державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2».
Держрезерв 20 січня 2020 року повідомив голову Чортківської районної адміністрації Тернопільської області про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ДП «Чортківський КХП» за невиконання обов`язків, передбачених умовами контракту відповідно до пункту 1 розділу 1, підпункту 2.1.5 пункту 2.1 розділу 2, підпункту "г" пункту 5.3 розділу 5 Контракту № 79/16 та пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Із 20 січня по 11 лютого 2020 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному підприємстві «Тернопільська міська комунальна 
лікарня швидкої допомоги».
Позиція Верховного Суду
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом (-ами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального прававиключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої-другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України).
Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема правовий захист від незаконного звільнення (стаття 5-1 КЗпП України).
Згідно із статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (частина третя статті 21 КЗпП України).
Контракт як особлива форма трудового договору повинен спрямовуватися на забезпечення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівника, враховуючи його індивідуальні здібності та професійні навички, підвищення взаємної відповідальності сторін, правову і соціальну захищеність працівника (пункт 4 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170).
Підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (пункт 8 частини першої статті 36 КЗпП України).
У контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання. У разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом (пункти 17 і 21 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 
1994 року № 170).
Велика Палата Верховного Суду у справі № 452/970/17 (провадження 
№ 14-157цс19) дійшла висновку про те, що звільнення працівника на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених 
контрактом, не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.
У постанові від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 Верховний Суд України вказав, що звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.
Наказом Держрезерву № 7-к від 20 січня 2020 року звільнено ОСОБА_1 
21 січня 2020 року з посади генерального директора ДП «Чортківський КХП» у зв`язку з невиконанням покладених обов`язків, розірвано укладений з ним Контракт № 79/16.
Підставою для винесення цього наказу стали положення пункту 8 
частини першої статті 36 КЗпП України; пункту 1 розділу 1, підпункту 2.1.5 пункту 2.1 розділу 2, підпункту «г» пункту 5.3 розділу 5 Контракту № 79/16, доповідна записка Фінансового управління від 20 січня 2020 року № 0.40/9.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Верховний Суд наголошує, що законність звільнення у цій категорії справ повинен довести роботодавець.
Доповідна записка Фінансового управління від 20 січня 2020 року № 0.40/9 в матеріалах справи відсутня, а наданий суду акт від 11 лютого 2020 року 
№ 05-21/1 ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Чортківський КХП» Держрезерву за період з 01 вересня 2017 року по 31 жовтня 2019 року складено після видання наказу про звільнення позивача та він не містить посилань на пункти контракту, які було порушено ОСОБА_1 .
Отже відповідачем не надано доказів на підтвердження порушення позивачем умов контракту, які б давали підстави для звільнення на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Апеляційний суд також врахував, що з акту ревізії та пояснень ОСОБА_1 вбачається, що ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» перебував у збитковому фінансовому стані, в зв`язку з чим ДП «Чортківський КХП» поніс додаткові витрати на утримання ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», однак, такі витрати не були враховані при складанні річного фінансового плану з поквартальною розбивкою на 2019 рік.
При цьому апеляційним судом встановлено, що позивач як генеральний директор вживав всі необхідні заходи для збереження державного майна 
та забезпечення виробничої діяльності на території державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2». Натомість Актом ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Чортківський КХП» встановлено, що станом на 31 жовтня 2019 рік за даними бухгалтерського обліку рахується дебіторська заборгованість по розрахунках із самим відповідачем - Держрезервом, по понесених витратах за зберігання зерна на загальну суму 6 666 817, 18 грн, а станом на 01 січня 2020 року понад 7 млн. грн.
Суди забезпечили можливість сторонам доводити свої вимоги та заперечення у відкритому змагальному процесі. 
За змістом частини першої-другої статті 235 КЗпП України (в редакції на час ухвалення рішення судом першої інстанції) у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Встановивши, що законність підстав звільнення позивача з роботи роботодавцем не доведена, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов загалом правильного висновку по суті вирішення справи про поновлення ОСОБА_1 на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Доводів щодо неправильності розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, касаційна скарга не містить.
Саме по собі звільнення позивача в період тимчасової непрацездатності, 
а також не застосування роботодавцем положень частини першої статті 149 КЗпП України та відсутність погодження голови райдержадміністрації на звільнення ОСОБА_1 не є безумовними підставами для поновлення на роботі. Однак висновки судів попередніх інстанцій в цій частині не вплинули на правильність вирішення справи по суті, оскільки відповідачем не доведена наявність законних підстав для звільнення позивача за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Доводи касаційної скарги, які спрямовані на необхідність переоцінки доказів у справі підлягають відхиленню, як такі, що виходять за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 400 ЦПК України. 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень 
порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції 
апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції 
не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 
№ 373/2054/16-ц).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної 
інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, 
якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК 
України оскаржені судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, 
касаційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення 
касаційної скарги без задоволення, а оскаржених рішення районного суду та 
постанови суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного агентства резерву України залишити без задоволення.
Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 квітня 
2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович  Є. В. Синельников С. Ф. Хопта