ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3376/22 Справа № 208/5193/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2022 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:         
головуючого Деркач Н.М.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
                                     при секретарі       Керімовій-Бандюковій Л.К.,

       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 жовтня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
               В С Т А Н О В И В:                

               У червні 2021 року АТКБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 30 вересня 2021 року провадження у справі закрито.
       У жовтні 2021 року адвокат Макаренко О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про розподіл судових витрат та просив суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. та послуги на оплату поштового зв`язку.
        Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 жовтня 2021 року заяву адвоката Макаренка О.А. задоволено частково. Стягнуто з АТКБ “ПриватБанк” на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. В іншій частині заяву залишено без задоволення.
       Не погодившись з такою ухвалою суду, представник відповідача звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.
               Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. 
       Від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на на безпідставність вимог позивача щодо стягнення на його користь витрат на правову допомогу, просив, у задоволені апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. 
       Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року провадження у справі закрито (а.с.99).
       У жовтні 2021 року адвокат Макаренко О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про розподіл судових витрат та просив суд стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. та послуги на оплату поштового зв`язку (а.с.101).
        ОСОБА_1 згідно до акту виконаних робіт від 04.10.2021 р. та додатку до договору про правову допомогу б/н від 02.08.2021 р. повинен сплатити на правничу допомогу адвоката суму в розмірі 15000 грн. (а.с.103,104). 
       Також, ОСОБА_3 згідно до акту виконаних робіт від 04.10.2021 р. та додаткової угоди до договору про правову допомогу б/н від 25.08.2021 р. повинна сплатити витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. (а.с.113,114). 
       Встановлено, що до матеріалів справи та згідно квитанцій від 10.08.2021 р. на суму 1000,00 грн. та від 25.08.2021 р. на суму 1000,00 грн. ОСОБА_1 сплав Макаренко О.А. як гонорар за договором про надання правової допомоги від 02.08.2021 р. (а.с.105). 
       Вирішуючи питання судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 2000,00 грн, оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі № 208/5193/21-ц, що є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.
       Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.
       У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).
       До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
       Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
       У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
       Матеріалами справи підтверджено лише витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн, що є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та законними. 
       Доводи апеляційної скарги, що сторони договору про надання правової допомоги, домовилися про поступову сплату гонорару, колегія суддів відхиляє, оскільки таких умов ні договір про надання правової допомоги, ні додаткова угода не містять. 
       Щодо надання нових копій квитанцій про оплату гонорару (а.с.124), колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
       Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.
       Як вбачається з наданих квитанцій, оплата адвокатських послуг була здійснена після прийняття судом першої інстанції рішення щодо судових витрат, а тому в силу ч. 3 ст. 367 ЦПК України не приймається апеляційним судом.
       Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду має бути залишено без змін.
       керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
       Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 18 жовтня 2021 року залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
       Судді:                                                                        Н.М. Деркач

                                                                               Е.Л. Демченко

                                                                               М.О. Макаров