П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/33456/21                                    Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович І.Е.                                                                                        Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
19 січня 2022 року                                                                                м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 
розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1   до Головного управління ДПС у Житомирській області про забезпечення позову, 
В С Т А Н О В И В :
До Житомирського окружного адміністративного суду 03 листопада 2021 року звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання ним позовної заяви до Головне управління ДПС у Житомирській області (як відокремлений підрозділ ДПС України).
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 заяву  ОСОБА_1  про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №67143112 з примусового виконання виконавчого документа - вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 37788,74 гривень - до набранням законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування зазначеної вимоги.
Не погоджуючись вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою відмовити у забезпеченні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції протиправно задоволено заяву позивача про забезпечення позову, оскільки відносно останнього ніяких дій щодо стягнення чи відшкодування матеріальних коштів не відбулося. Вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення оскаржуваного розпорядження Головного управління ДПС у Житомирській області може свідчити про передчасний висновок суду про незаконність спірного рішення, що є неприпустими.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи ухвалу про  задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що даний час вимога Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення з  ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 37788,74 гривень знаходиться в стані примусового виконання, а тому за є очевидними ознаки можливості стягнення із заявника вказаного боргу в розмірі 37788,74 гривень.
Крім того, відкриття виконавчого провадження №67143112 з виконання вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У зумовлює її примусове виконання та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, зокрема стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.
Також, під час розгляду заяви про забезпечення позову судом було встановлено, що в межах виконавчого провадження №67143112 старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Косарєвою О.В. винесена постанова від 19.10.2020 про арешт коштів ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках у банківських та інших фінансових установах.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що вчиненні в межах виконавчого провадження №67143112 дії можуть призвести до негативних фінансових наслідків для ОСОБА_1 у вигляді стягнення не лише суми штрафної санкції, яка є спірною, а й витрат виконавчого провадження у вигляді виконавчого збору.
Таким чином запропоновані позивачем заходи забезпечення позову стосуються предмету позову і є співмірними з позовними вимогами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.
Частинами першою та другою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті 151 КАС України).
В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС України).
Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Для забезпечення позову суд на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників має переконатися, що загроза ускладнення виконання рішення суду чи ефективного захисту такого права дійсно існує. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.
Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 30 вересня 2019 року у справі № 420/5553/18, від 30 червня 2021 року у справі № 440/4294/20.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Водночас статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Косарєвою О.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №67143112 з примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення з ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 37788,74 гривень.
Вказане свідчить, що даний час вимога Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення з  ОСОБА_1 боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 37788,74 гривень знаходиться в стані примусового виконання, а тому за викладених обставин є очевидними ознаки можливості стягнення із заявника вказаного боргу в розмірі 37788,74 гривень.
Також встановлено, що в межах виконавчого провадження №67143112 старшим державним виконавцем Житомирського районного відділу Державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Косарєвою О.В. винесена постанова від 19.10.2020 про арешт коштів ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках у банківських та інших фінансових установах.
Колегія суддів зазначає, що оскільки вимога про сплату боргу №Ф-336-17У від 24.02.2021 є предметом оскарження у справі №240/36120/21 та є виконавчим документом, на підставі якого відповідачем звернуто стягнення у безспірному порядку, а виконавчою службою відкрито виконавче провадження, то існують обставини, встановлені статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України, для забезпечення позову, так як невжиття заходів забезпечення позову може завдати значних матеріальних збитків позивачу та істотно ускладнить поновлення його порушених прав.
Як правомірно зауважив суд першої інстанції, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення боргу є співмірним із предметом майбутнього адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.
Ухвала, якою вживаються заходи забезпечення позову жодним чином не встановлює законності чи протиправності вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення боргу.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.02.2021 №Ф-336-17У про стягнення боргу до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправною та скасування зазначеної вимоги.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.