Ухвала
 
29 грудня 2021 року
м. Київ       
 
справа № 760/7212/14-к
провадження № 51-4001 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року щодо нього та ОСОБА_5 ,
встановив:
Засуджений звернувся із касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду, за змістом якої порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення. В обґрунтування клопотання вказує, що повний текст оскаржуваної ухвали отримав лише 18 листопада 2021 року. Стверджує, що копія ухвали апеляційного суду йому не вручалась та не направлялась. А тому, вважає, що ним пропущено строк на касаційне оскарження з незалежних від нього причин.
Дослідивши доводи клопотання, долучені копії судових рішень та інші документи, суд касаційної інстанції дійшов висновку,що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
За приписами ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як слідує із доданої копії ухвали Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 рокута матеріалів касаційного провадження, судове засідання у якому було проголошено оскаржувану ухвалу, відбувалось за участі ОСОБА_4 , що свідчить про його обізнаність із результатом апеляційного розгляду, при цьому на час постановлення даної ухвали засуджений під вартою не тримався.
Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 116, 426 КПК України, початок перебігу строку на касаційне оскарження для ОСОБА_4 рахується із дня проголошення ухвали апеляційного суду і останнім днем цього строку було 18 серпня 2021 року.
Однак, із даною касаційною скаргою засуджений звернувся лише 23 грудня 2021 року (згідно поштового штемпеля на конверті), тобто поза межами строку на касаційне оскарження, при цьому порушує питання про його поновлення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Наведені засудженим у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на таке.
При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Вирішуючи питання про поважність причин пропуску засудженим строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить із наступного.
Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду учасникам судового провадження було роз`яснено порядок та строки її оскарження.
При цьому, зі змісту клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вбачається, що ОСОБА_4 не наведено будь-яких обставин, які б незалежали від його волевиявлення, та були б пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися з касаційною скаргою. 
Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання засудженого на обставини отримання ним копій судових рішень, оскільки ОСОБА_4 звернувся до місцевого суду з цього приводу лише після спливу 6 місяців із дня проголошення ухвали апеляційного суду, при цьому клопотання не містить посилання на будь-які об`єктивні причин, які б завадили йому раніше отримати копії вказаних судових рішень.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення. 
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4  у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року щодо нього та ОСОБА_5 , касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                   ОСОБА_3