ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" січня 2022 р.                         Справа№ 911/3323/14
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Корсака В.А.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Попікової О.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.
за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 17.01.2022,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції                     (м. Дніпро)
на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 
за скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця   Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління      Міністерства юстиції (м. Дніпро)
у справі № 911/3323/14 (суддя Карпечкін Т.П.)
за позовом      Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС"
до      Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"
Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОСВІТ"
про   стягнення 8763,32 грн,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.09.2021 у справі №911/3323/14 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця  Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління    Міністерства юстиції (м. Дніпро) задоволено повністю:
- визнано за період із 01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчих провадженнях № 45389704 та № 45389945 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі № 911/3323/14, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, визначених  Законом України "Про виконавче провадження";
          - зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 45389704 та № 45389945 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 із врахуванням норм   Закону України "Про виконавче провадження".

          Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що державним виконавцем за наведений в скарзі спірний період з 01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року належних та своєчасних виконавчих дій не вчинялось, що свідчить про порушення вимог ст. 18, ч. 8  ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», а також не надано підтверджуючих документів та копій матеріалів виконавчих проваджень про вчинення виконавчих дій про які стверджував виконавець. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та у задоволенні скарги відмовити. Також, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Скаржник не погодився з ухвалою про задоволення скарги на дії державного виконавця, просив ухвалу скасувати, з посилання на порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Зокрема, державний виконавець наполягає, що ним вчинено повний перелік виконавчих дій у відповідності до  Закону України «Про виконавче провадження». 
28.10.2021 від Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління      Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла  апеляційна скарга за назвою "апеляційна скарга (уточнена)" №43210/9 від 08.10.2021 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 з доповненням доводів щодо непогодження з судовим рішенням суду щодо задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.    
          Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" у відзиві зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку та правомірно задовольнив скаргу на дії державного виконавця. Вказав на те, що виконавцем у спірний період  не здійснено повного переліку виконавчих дій відповідно до діючого законодавства України, чим порушено строки та порядок вчинення виконавчих дій, визначених   Законом України «Про виконавче провадження».

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно  ч. 1 ст. 263 ГПК України   та не надали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України   не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Владимиренко С.В., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від  03.11.2021 поновлено Вознесенівському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління      Міністерства юстиції (м. Дніпро) пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 у справі №911/3323/14. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 у справі №911/3323/14. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 01.12.2021 о 15:00 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 24.11.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, доповнень в письмовій формі до 24.11.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2021 суд дійшов висновку не враховувати "апеляційну скаргу (уточнену)" №43210/9 від 08.10.2021, тобто доповнення до апеляційної скарги Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління   Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 у справі № 911/3323/14 та залишити  їх без розгляду.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, у зв`язку з з перебуванням судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/3323/14.

          Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді -            Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 апеляційну скаргу Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління   Міністерства юстиції (м. Дніпро) на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 у справі №911/3323/14 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В. 

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021, від 15.12.2021 розгляд справи відкладався, зокрема до 17.01.2022 о                             16 год. 00 хв.

          Явка представників сторін.
В судове засідання 17.01.2022 з`явився представник позивача. 
Представники відповідачів та відділу державної виконавчої служби не з`явились, про час та місце судового засідання належним чином повідомлені у відповідності до ст.    120,  242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомлено.
Відповідно до ч. 2    ст. 342 ГПК України   неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність         заперечень представника позивача, дійшов висновку про здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами справи за відсутності представників відповідачів та відділу державної виконавчої служби.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1    ст. 271 ГПК України    апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно з  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України     встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга на ухвалу суду не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
          Рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2014 року у справі  № 911/3323/14 позов задоволено повністю, солідарно стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» 6032,00 грн заборгованості, 1 257,57 грн судового збору та 569,43 грн адвокатських витрат, а також стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОСВІТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС» 939,82 грн 3% річних, 1 791,50 грн інфляційних втрат,  569,43 грн судового збору та 230,57 грн адвокатських витрат.
          На виконання даного рішення було видано відповідні накази від 28.10.2014 року.
          Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НОТАПС»   звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою                                   вих. № 08-1/07 від 08.07.2021   на бездіяльність державного виконавця Вознесінського відділу державної виконавчої служби у місті                      Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні №45389704 та  № 45389945 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14, в якій просить:
- визнати за період із 01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) у виконавчих провадженнях № 45389704 та № 45389945 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій, визначених  Законом України «Про виконавче провадження»;
- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях №45389704 та № 45389945 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі № 911/3323/14 із врахуванням норм  Закону України «Про виконавче провадження».
          Скарга обґрунтована тим, що накази Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у даній справі не були виконані, а відповідно до офіційних відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій в рамках виконавчих проваджень  ВП № 45389704 та                        ВП № 45389945 в оскаржуваний період не вчинялось.
          16.08.2021 до Господарського суду Київської області від Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшли заперечення на скаргу з посиланням на вчинення виконавчою службою виконавчих дій  щодо перевірки наявності відкритих рахунків (не рідше, ніж один раз на два тижні), рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику (не рідше, ніж один раз на три місяці) шляхом направлення запитів до ДФС, перевірки наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів в МВС, формування інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ТОВ «ЕКОСВІТ», направлення викликів керівнику юридичної особи-боржника, здійснення виходу з метою перевірки майнового стану за місцем реєстрації боржника, перевірки майнового стану боржника шляхом направлення запитів до відповідних державних органів та установ, а також інші заходи.
          Однак, як вказав Вознесенівський ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), протягом усього періоду виконання рішення суду у даній справі у боржника були відсутні рахунки, на які можливо накласти арешт та звернути стягнення на кошти, будь-яке нерухоме чи рухоме майно за ТОВ «ЕКОСВІТ» не було зареєстроване, а за юридичною адресою боржника, а саме  м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11, останнього не розшукано, про що складено акт державного виконавця.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
          Згідно зі  ст. 339 Господарського процесуального кодексу України  сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього  Кодексу, порушено їхні права.
          Відповідно до ч. 1   ст. 340 Господарського процесуального кодексу України   скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
          Частиною 2  ст. 340 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.
          У відповідності до частин 1, 2  ст. 342 Господарського процесуального кодексу України   скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
          Згідно з ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України   основними засадами (принципами) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення.
          Відповідно до  ст. 326 Господарського процесуального кодексу України   судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
          При цьому, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
          Відповідно до  ст. 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти               лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
          Статтею 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»  примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених  Законом України «Про виконавче провадження»   випадках - на приватних виконавців.
          Як передбачено ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
          Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження»  передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються  Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
          Відповідно до частин 1, 5  статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.
          Відповідно до частини 8  статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»   виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
          При цьому судом першої інстанції правомірно відмічено, що сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною 8  статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення.
          Водночас, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - про передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документу стягувачу на підставі пункту 2 частини 1  статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.07.2018  у справі № 915/1294/13).
          Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018  у справі № 910/25970/14).
          Відповідно до ч. 3  ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»   виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:                         1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього  Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;  8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;  11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні;  15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
          Відповідно до ч. 1 cт. 13  Закону України «Про виконавче провадження»   під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
          Згідно з п.п. 11, 12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої  наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5  (зі змінами та доповненнями), запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.
          Матеріали справи свідчать про те, що перевірка майнового стану боржника була проведена державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із частковим дотриманням приписів ч. 8  ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»  щодо строків та порядку вчинення виконавчих дій.
          Так, суд зауважує, що виконавчою службою в запереченнях наведено перелік вчинених виконавчих дій за загальний період з травня 2019 року по липень 2021 року. Однак, за наведеними в запереченнях виконавчої служби даними вбачається, що за наведений в скарзі спірний період з 01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року належних та своєчасних виконавчих дій не вчинялось, що свідчить про порушення вимог ч. 8  ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». В порушення вимог закону суду не надано підтверджуючих документів та копій матеріалів виконавчих проваджень.
          Крім того, відповідно до частини 8  статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»  виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше, ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника; не рідше, ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
          Стосовно зазначеного судом першої інстанції досліджено, що заперечення Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) містять відомості про вчинення необхідних виконавчих дій лише в період до 31.08.2020 та з 15.07.2021, натомість відомості про вчинення виконавчих дій в наведений в скарзі період з  01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року відсутні.
          Поряд з цим, суд також зауважив, що наведені в запереченнях Вознесенівського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Дніпро) відомості про вчинення виконавчих дій не підтверджені жодними доказами, тому не підлягають дослідженню і не спростовують викладених у скарзі обставин.
          Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що органом ДВС у виконавчих провадженнях ВП №45389704 та ВП  №45389945 при примусовому виконанні наказів Господарського суду Київської області від 28.10.2014 у справі №911/3323/14 за період з 01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року всіх належних, допустимих та достатніх виконавчих дій, і в порушення ст.ст.  18,  48 Закону України «Про виконавче провадження» вжито не було.
          Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, зважаючи на доводи та заперечення сторін, погоджується із висновком місцевого господарського суду про задоволення скарги позивача на бездіяльність державного виконавця. 
          У доводах апеляційної скарги державний виконавець як і під час розгляду справи  місцевим господарським судом зазначає про вчинення ним  виконавчих дій в період з травня 2019 року до 31.08.2020 та, починаючи з 15.07.2021. Водночас, відомості про вчинення виконавчих дій в наведений в скарзі період з 01 вересня 2020 року по 07 липня 2021 року відсутні, що свідчить про невиконання виконавцем належних та достатніх виконавчих дій чим порушено приписи ст. 18, ч. 8  ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»  щодо строків та порядку вчинення виконавчих дій.
          Крім того, до апеляційної скарги державним виконавцем долучено документи, на які останній посилається в підтвердження факту виконання ним виконавчих дій, зокрема: акти державного виконавця,  відповіді на запит до Міністерства внутрішніх справ України, відповіді на запит до Державної фіскальної служби України, Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, лист з Державної податкової служби України, лист з Держгеокадастру, накази про примусове виконання судового рішення, постанови: про відкриття виконавчого провадження, лист Головного управління статистики у Запорізькій області тощо. 
          Протокольною ухвалою від 17.01.2022 суд дійшов висновку про відмову у задоволенні  клопотання про долучення додаткових доказів, оскільки такі подані з порушенням процесуального строку, зокрема відповідачем не було доведено поважності причин неподання їх до суду першої інстанції. 
          Суд виходив з того, що відповідно до частини 3  статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Отже, при поданні учасником справи, доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи (у даному випадку - державний виконавець) повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Враховуючи положення статтей 162-165 ГПК України,    виходячи з принципу змагальності сторін, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції саме в суді першої інстанції, однак, під час розгляду справи судом першої інстанції    відповідач    не повідомляв суд про неможливість надання відповідних доказів. 
Відтак, враховуючи ч. 3  ст. 269 ГПК України, ч. 1, 4 ст.  80,                               п. 6 ч. 3 ст.  165 ГПК України вказані докази державний виконавець мав би надати суду, ще під час подання відзиву (заперечення на скаргу на бездіяльність державного виконавця) та/або повинен був повідомити суд та зазначити, що вказаний доказ, ним не може бути подано,  причини цього, а  також навести докази, які підтверджують, що державний виконавець здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Більш того, посилаючись на зазначені докази, державний виконавець у доводах апеляційної скарги не обґрунтовує причини неподання цих доказів до місцевого господарського суду. 
          Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції названі докази не приймає до уваги, як такі що поданні з порушенням процедури подачі доказів у справі, та при апеляційному перегляді даної справи правову оцінку їм не надає. 
Інших          доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали скаржником не наведено. Аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та в більшій мірі дублюють посилання викладені ним у запереченнях на скаргу на бездіяльність державного виконавця та зводяться до переоцінки обставин зазначених місцевим судом.
Оскаржена ухвала є вмотивованою, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки.
Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судом першої істанції обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, колегія суддів погоджується з виконанням судом першої інстанції обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування ухвали суду.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1  ст. 276 ГПК України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження відповідача є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженої    ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.
Судові витрати.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до  ст. 129 ГПК України  та у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладається на скаржника. 
Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                       ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 01.09.2021 у справі №911/3323/14 залишити без змін.
3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови суду складено та підписано - 31.01.2022, після входу судді Євсікова О.О. з відпустки. 

Головуючий суддя                                                            В.А. Корсак 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                О.В. Попікова