ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/7837/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Тищенко А.І. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 28.10.2021
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021
у справі №910/7837/21 (суддя С.М. Морозов )
за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 395 904,24 грн.
В судовому засіданні 28.10.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                         ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми штрафу в розмірі 395   904,24 грн., посилаючись на те, що відповідачем порушено строки доставки вантажів залізницею.
У відзиві на позовну заяву зазначено, що по 7 залізничним накладним позивачем не враховано, що відповідно до п. 2.9. Правил термін доставки збільшувався, у зв`язку з чим нарахований штраф завищено на 15   782,90 грн. Крім того, по 12 накладним вантаж дійсно прибув із порушенням строків доставки, проте вантаж не було вивезено позивачем зі станції впродовж доби після повідомлення про прибуття, у зв`язку з чим нарахований штраф в розмірі 36   228,20 грн. не підлягає стягненню. Окрім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до розміру 17   194,66 грн.
25.06.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що розрахунок штрафу є математично вірним, оскільки у всіх спірних накладних відсутнє посилання на причину затримки у п. 49 накладних. Щодо накладних №№ 32091555, 32099780, 32099848, 32100109, 32103822, 32103830, 32104176, 40500894 та 40500928, то позивач визнав, що він дійсно не здійснив вивезення вантажу впродовж доби, у зв`язку з чим штраф на суму в розмірі 22   909,30 грн. не враховується. Стосовно інших накладних, то позивачем вантаж було вивезено протягом доби. Про заявлене відповідачем клопотання щодо зменшення суми штрафу, то позивач зазначив, що відповідачем зобов`язання по своєчасній поставці виконані належним чином без поважних причин і доказів протилежного не надано.
До відповіді на відзив позивачем додано заяву про зменшення розміру позовних вимог та заявлено до стягнення з відповідача суму штрафу в розмірі 372   994,94 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/7837/21 позов задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" суму штрафу в розмірі 186   497,47 грн. та суму судового збору в розмірі 2 797,46 грн.
В іншій частині в позові відмовлено.
Залишено за Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" судовий збір, сплачений до державного бюджету, в розмірі 2   797,46 грн.
Задовольняючи позов частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого штрафу до 50%, до 186  497,47 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач 06.08.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині зменшення розміру штрафу на суму 186   497,47 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення штрафу задовольнити повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 73,74,77, 236, 238 ГПК України), не дослідженням усіх істотних обставин справи.
Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині зменшення розміру штрафу на 50%, зазначаючи наступне:
- судом не взято до уваги, що норма статті 116 Статуту залізниць України є спеціальною нормою в даних правовідносинах та її застосування  жодним чином не пов`язує нарахування штрафу із понесенням збитків або невиконанням своїх зобов`язань позивачем перед іншими особами, а лише з дотриманням відповідачем строків доставки вантажу, у зв`язку з чим висновок суду щодо того, що позивачем не доведені збитки, є необґрунтованими, не стосується предмету спору, оскільки в справі розглядається стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу;
- судом не взято до уваги доводи позивача, що перевезення вантажу за спірними правовідносинами на адресу позивача здійснювалось виключно на підконтрольній українській владі території. Ділянка між ;.д станціями Волноваха-Rамиш-Зоря має протяжність усього 84 км та є лише частиною маршруту перевезення вантажу від станції вантажовідправника до ст. Сартана (ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»), у той час як весь маршрут перевезення складає набагато більший шлях - 734, 653, 616, 683, 1324, 1135, 1104 км і т.д. Інша частина залізничного шляху є задовільною та придатною для безперешкодної експлуатації;
- скрутний фінансовий стан відповідача в особі регіональної філії «Донецька залізниця» не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер та впливає на показники діяльності позивача;
- суд дійшов безпідставного висновку про задоволення клопотання  відповідача про зменшення  розміру штрафу, не врахував ступінь виконання  відповідачем зобов`язання, не дослідив причини такого невиконання;
- позивач та відповідач є господарюючими суб`єктами і несуть рівні ризики під час здійснення своєї господарської діяльності;
- в порушення вимог ст.ст.76,77 ГПК України суд прийняв як належний та допустимий доказ звіт про фінансові результати регіональної філії «Донецька залізниця», у той час як відповідачем у справі є АТ «Українська залізниця», відносно фінансового стану якої відомості в матеріалах справи відсутні.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2021 апеляційну скаргу позивача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Мальченко А.О., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 30.09.2021.
30.09.2021 розгляд справи №910/7837/21 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Скрипки І.М. на самоізоляції.
Після виходу головуючого судді Скрипки І.М. з самоізоляції, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 справу призначено до розгляду на 28.10.2021.
Явка представників сторін
Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 28.10.2021 підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині зменшення розміру штрафу на суму 186   497,47 грн. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення штрафу задовольнити повністю.
Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 28.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України). 
Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.
Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника  відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
Протягом січня 2021 року АТ «Укразлізниця»   було здійснено доставку вантажу на адресу ПАТ «ММК ім. Ілліча» по наступним залізничним накладним: №№ 32104838, 32208282, "осн. 38506127, дос. 34801019", 39124383, 40110645, 40215394, 40251563, 40256810, 40258170, 40258295, 40403206, 40478240, 40500936, 40744377, 42947531, 42947556, 44889517, "осн. 45000221, дос. 45026333", 45000221, "осн. 45000247, дос. 45026309", "осн. 45000247, дос. 53130720", "осн. 45000254, дос. 45026044", "осн. 45000254, дос. 53130621", "осн. 45015864, дос. 53135315", 45015864, 45047750, 45047768, "осн. 45099736, дос. 45112521", "осн. 45099744, дос. 45113131", 45105277,                    "осн. 46983565, дос. 46983763", "осн. 47204656, дос. 47205596", "осн. 47248521, дос. 52772373", "осн. 47326095, дос. 47344239", 47422167, "осн. 47528005, дос.47528930", 47565684,                    "осн. 47599642, дос. 47600671", "осн. 47605514, дос. 52932977","осн. 47631080, дос. 47633003", 7636865, "осн. 47686589, дос. 47717533", "осн. 47770151, дос. 47804299, дос. 53028494", 47825971, "осн. 47829932, дос. 47831391", 47849088, 47873476, 47876131, "осн. 47893680, дос. 47937735", "осн. 47934930, дос. 47972898", "осн. 47952098, дос. 47612593", "осн. 47954102, дос. 47974894", 47973631, 47973649, 47975024, 47990775, "осн. 47997259, дос. 45026580", "осн. 47997267, дос. 45026606", "осн. 47997275, дос. 45026648", 52759842, 52987674, 52987682, 52989811, 52989837, 52991049, 52994605, 52994613, 52995289, 52995297, 53012670, 53012688, 53012696, 53012704, 53023180, 53023198, 53023206, 53023214, 53023511, 53024485, 53024493, 53024501, 53024519, 53026910, 53026944, 53026977, 53027066, 53027090, 53027199, 53027256, 53027298, 53027306, 53027884, 53027926, 53035077, 53035135, 53035143, 53035200, "осн. 53040788, дос. 53045555", 53044236, 53044269, 53044426, 53044434, 53044475, 53044541, 53044855, 53044871, 53044905, 53048443, 53048450, 53056495, 53056537, 53056545, 53058939, 53059598, 53059754, 53059770, 53059788, 53062923, 53062949, 53063103, 53063111, 53063129, 53063137, 53063145, 53063152, 53063277, 53063400, 53063566, 53063590, 53065447, 53065538, "осн. 53066676, дос. 53098612", 53075578, 53075586, 53075594, 53075602, 53075610, 53075727, 53075735, 53075891, 53075909, 53075917, 53075925, 53075933, 53075974, 53082475, 53082517, 53082541, 53082582, 53082640, 53082715, 53083481,                     53084349,                     53084356, 53084364, 53084372, 53084380,                     53084398, 53084406, "осн. 53085551, дос. 53111886", "осн. 53085601, дос. 53111878", 53096764, "осн. 53097218, дос. 53098679", 53098562, 53098687, 53098729, 53099156, 53099164, 53099172, 53099180, 53099198, 53099206, 53100392, 53100400, 53100418, 53100426, 53100434, "осн. 53107959, дос. 45039203", "осн. 53108247, дос. 45038809", 53109203, 53113072, 53113080, 53113130, 53135059, 53135067, 53144598, 53144606, 53144663, 53148177, 53148185, 53148193, 53148201, 53154340, 53159612, 53161527, 53161535, 53161543, 53161550, 53161626, 53161634, 53161642, 53161659, 53162681, 53166013, 53166039, 53166435, 53166443, 53166450, 53184057, 53184065, 53207387, 53212569, 53212601, 53212718.
За твердженням позивача, вантаж за вказаними залізничними накладними доставлено відповідачем із порушенням встановленого статтею 41 Статуту залізниць України терміну доставки вантажу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму штрафу за вказаними накладними в загальному розмірі 372   994,94 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.
Згідно з частинами 1, 3 статті 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.
Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічний припис містить стаття 909 ЦК України.
Відповідно до статті 6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення. (стаття 22 Статуту).
Статтею 41 Статуту визначено, що Залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача - до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
Відповідно до пункту 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом від 21.11.2000 №644 Міністерства транспорту України (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
Пунктами 1.1, 2.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.
Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9 Правил).
Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача - до закінчення встановленого терміну доставки.
За приписами пункту 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають   правові   наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.
Відповідно до графи 51, 52 залізничних накладних вантаж відповідачем доставлено після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчить календарні штемпелі видачі вантажу.
При цьому, у залізничних накладних, про які зазначено відповідачем у своєму відзиві, відмітки про причини затримки вантажу (відмітки про термін, на який збільшується строк доставки), які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.
Здійснивши арифметичний перерахунок заявленого до стягнення штрафу, розрахунок якого наведений в долученому до позовної заяви документі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість та задоволення заявленої вимоги про стягнення штрафу в розмірі 372   994,94 грн.
В той же час, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до 5%.
В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що основне зобов`язання з перевезення вантажу залізницею виконано в повному обсязі, а доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, матеріали справи не містять. 
Вирішуючи питання про зменшення нарахованого відповідачу штрафу, суд виходив з того, що перевезення вантажу було здійснене в повному об`ємі та матеріали справи не містять доказів понесення позивачем реальних збитків, пов`язаних з простроченням доставки вантажів залізницею, а тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого розміру штрафу до 50%, тобто до 186   497,47 грн.
Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 5% зазначає наступне.
Згідно зі статтею 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу. 
Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18.
Вирішуючи питання зменшення розміру нарахованого відповідачу штрафу, судом не було взято до уваги, що норма статті 116 Статуту залізниць України є спеціальною нормою в даних правовідносинах та її застосування  жодним чином не пов`язує нарахування штрафу із понесенням збитків або невиконанням своїх зобов`язань позивачем перед іншими особами, а лише з дотриманням відповідачем строків доставки вантажу, у зв`язку з чим висновок суду щодо того, що позивачем не доведені збитки, є необґрунтованим, не стосується предмету спору, оскільки в справі розглядається стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.
Судом не взято до уваги доводи позивача, що перевезення вантажу за спірними правовідносинами на адресу позивача здійснювалось виключно на підконтрольній українській владі території. Ділянка між ж.д станціями Волноваха-Камиш-Зоря має протяжність усього 84 км та є лише частиною маршруту перевезення вантажу від станції вантажовідправника до ст. Сартана (ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь»), у той час як весь маршрут перевезення складає набагато більший шлях - 734, 653, 616, 683, 1324, 1135, 1104 км і т.д. Інша частина залізничного шляху є задовільною та придатною для безперешкодної експлуатації.
При цьому скрутний фінансовий стан відповідача в особі регіональної філії «Донецька залізниця» не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер та також впливає на показники діяльності позивача.
В порушення вимог ст.ст.76,77 ГПК України суд прийняв як належний та допустимий доказ звіт про фінансові результати регіональної філії «Донецька залізниця», у той час як відповідачем у справі є АТ «Українська залізниця», відносно фінансового стану якої відомості в матеріалах справи відсутні, а висновки про задоволення клопотання  відповідача про зменшення  розміру штрафу прийняті без врахування ступеню виконання  відповідачем зобов`язання та без дослідження причини такого невиконання.
Отже, подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу задоволенню не підлягає.
Доводи позивача (апелянта) про те, що при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні, враховуються колегією суддів під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Наведені в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому дають підстави для висновку про неправильне застосування місцевим судом матеріального та процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що у апеляційній скарзі наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції.
Виходячи з правил ч. 4 ст. 11 ГПК України, апеляційний суд застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником було зроблено в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/7837/21  підлягає частковому скасуванню з викладенням резолютивної частини в редакції даної постанови про задоволення позову повністю.
У відповідності до ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням позову та апеляційної скарги позивача, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/7837/21 задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 у справі №910/7837/21 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:
« 1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (ідентифікаційний код 00191129, місцезнаходження: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1) 395  904, 24 грн. штрафу та 5938, 56 грн. судового збору за подання позовної заяви».
3.Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (ідентифікаційний код 00191129, місцезнаходження: 87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1) 8  907, 84 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Доручити Господарському суду м.Києва видати накази.
5.Матеріали справи №910/7837/21 повернути до Господарського суду м.Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови підписано 20.12.2021 після виходу суддів Тищенко А.І. та Скрипки І.М. з лікарняного та відпусток. 
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                А.І. Тищенко