ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/102/22 Справа № 216/2446/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 січня 2022 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу адвоката Івасик Т.Р. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Центрально — Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працюючої на посаді викладача КДПУ, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
       Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124, 122-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінчення строку накладення адміністративного стягнення.
        ОСОБА_1 визнано винною в тому, що 16 квітня 2021 року о 20 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo Matiz» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Церковній другорядній дорозі позначеній дорожнім знаком 2.1 «Надати дорогу» виїжджаючи на вул. Свято-Миколаївську, допустила зіткнення з автомобілем «Hyundai» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по дорозі на яку вона виїжджала. Внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим завдано матеріальну шкоду.
       Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.3.б, 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.
       Крім того, 16 квітня 2021 року о 20 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Daewoo Matiz» номерний знак НОМЕР_1 по вул. Церковній та вул. Свято-Миколаївській на перехресті у м. Кривий Ріг залишила місце ДТП до якого була причетна.
       Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2.10.а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою адвокат Івасик Т.Р. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.08.2021 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
       Стосовно пропущеного строку на апеляційне оскарження зазначає, що 13.08.2021 року постанова суду першої інстанції не була ані оголошена, ані видана особі чи її представнику, та з огляду на те, що фактично постанова отримана не була, з її текстом апелянт та її захисник змогли ознайомитися через Єдиний реєстр судових рішень.
       Зауважує, що розгляд справи був перенесений на 01.10.2021 року через неявку свідка, але постанова датована саме 13.08.2021 року.
       Стосовно апеляційних вимог зазначає, що оскаржувана постанова є такою, що прийнята без повного дослідження всіх матеріалів справи, з повним ігноруванням заявлених особою клопотань про витребування і дослідження доказів, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до безпідставного визнання наявності вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
       При вирішенні справи судом був допитаний свідок потерпілої сторони - ОСОБА_3 , який пояснив що бачив обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16 квітня 2021 року. Сторона захисту під час допиту свідка та після його допиту піддала сумніву об`єктивність показів вищезазначеного свідка, про що зазначила в своїх додаткових поясненнях із наданими доказами.
       В той же час КП «ШВИДКІСНИЙ ТРАМВАЙ» у відповіді на адвокатський запит зазначає, що інформації про наявність будь-яких затримок в русі даного трамваю на ділянці трамвайної лінії вул. Свято-Миколаївська 16.04.2021 — відсутня.
       Тобто за графіком пройшло 22 хвилини, практично 2-3 хвилини між зупинками, що виключає можливість вчиняти дії, про які доповідає свідок: спілкуватися з потерпілим, бути заблокованим автомобілем DEO MATIZ.
Наголошує на тому, що захід сонця 16 квітня 2021 року відбувся о 19:38 год., отже о 20:35 год. вже на вулиця було темно, автомобілі рухалися із ввімкненими фарами, що виключає можливість у свідка чітко ідентифікувати автомобіль DEO MATIZ, безпосередньо колір машини, державний номерний знак.
       Судом не було взято до уваги пояснення та додаткові докази, що були надані стороною захисту, з приводу пояснень даного свідка та в оскаржуваній постанові лише перелічені обставини, що були повідомлені свідком, при цьому не надано аналізу даних пояснень, а також не враховано пояснення Інших свідків, та їх узгодженість між собою, оскільки в ході розгляду даної справи захисником було подано клопотання про допит свідків.
       Захисником було звернено неодноразово увагу суду на те, що у відповідності до фотографій автомобіля DEO MATIZ, які наявні в матеріалах справи відсутні будь-які пошкодження з лівої частини автомобіля.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
       В судовому засіданні ОСОБА_1 та діюча в її інтересах адвокат Івасик Т.Р. апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати і провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
       
Мотиви апеляційного суду.
       Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
       Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
       Враховуючи позицію апелянта, яка зводиться до того, що постанова суду першої інстанції не була ані оголошена, ані видана особі чи її представнику, з метою дотримання принципу доступу до правосуддя приходжу до висновку про поважність причини пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення та вважаю за необхідне задовольнити клопотання, поновити строк на оскарження постанови та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.
       У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Так, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       У відповідності до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року судам слід враховувати на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності.
       Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
       При цьому пунктом 2.3.б ПДР України визначено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
       Пунктом 10.1 ПДР України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
       Пунктом 16.11 ПДР України визначено, що повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.
       Крім того, відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 Табличка 7.8 «Напрямок головної дороги» транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
       Адміністративним правопорушенням відповідно до ст. 122-4 КУпАП є залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
       При цьому п. 2.10 а ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
       Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є законними та відповідають фактичним обставинам справи.
       Окрім того вина ОСОБА_1 підтверджується наступними доказами, а саме: даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ААБ №125231 від 27.04.2021 та серії ААБ №125232 від 27.04.2021 року, складеними правомочною посадовою особою у встановленому законом порядку; схемою ДТП від 16.04.2021 року; фотознімками що були долучені до матеріалів справи поліцейськими, поясненнями наданими в судовому засіданні свідками ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
       Доводи апелянта з приводу того, що покази свідка ОСОБА_3 є сумнівними та спростовуються відповіддю КП «ШВИДКІСНИЙ ТРАМВАЙ» в якій зазначено, що будь — яких затримок в русі даного трамваю на ділянці трамвайної лінії вул. Свято-Миколаївська 16.04.2021 року не було, є необґрунтованими, оскільки підтверджень того, що водій ОСОБА_3 зобов`язаний був повідомити КП «ШВИДКІСНИЙ ТРАМВАЙ» про скоєння ДТП в якому він не є учасником в матеріалах відсутні. Даний лист не спростовує винність ОСОБА_1 в інкримінованих їй правопорушеннях.
       Посилання апелянта на те, що водій трамваю ОСОБА_3 не міг бачити колір та номерний знак автомобіля «Daewoo Matiz» номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_1 є її суб`єктивним сприйняттям даної ситуації. Тим більше, що винність ОСОБА_1 у скоєнні нею адміністративних правопорушень підтверджується не тільки показами свідка ОСОБА_3 , а й іншими доказами, що містяться в матеріалах справи.
       Такими, що не заслуговують на увагу є і доводи апелянта з приводу того, що в судовому засіданні суду першої інстанції не був допитаний свідок ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ст. 252 КупАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Таким чином, обов`язку допиту свідків чи працівників поліції у судовому засіданні КУпАП не передбачає.
       Звертається увага і на те, що не дивлячись на заперечення апелянта про причетність ОСОБА_8 до скоєного ДТП, остання підписала складені відносно неї протоколи про адміністративне правопорушення та навіть надала пояснення, але при цьому пославшись на ст. 63 Конституції України. 
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання про призначення експертизи не схиляють суд апеляційної інстанції до висновку про необґрунтованість оскаржуваного рішення.
       Так, призначення експертизи є правом суду, а не його обов`язком та згідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі, коли виникає потреба в спеціальних знаннях.
       Наявні у розпорядженні суду матеріали дозволяли зробити висновок щодо дій водія ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку з подією ДТП на підставі наявних доказів, які слід визнати достатніми.
       З огляду на вищевикладене, твердження апелянта щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП не узгоджуються із матеріалами адміністративного провадження та наявними в них доказами.
       На переконання суду апеляційної інстанції саме дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинно — наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП. 
       Перевіряючи протокол про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що він складений з дотриманням статтей 254-256 КУпАП та Інструкції від 06 листопада 2015 року № 1376.
       Суду не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування вини ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.  
       Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
       Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
       У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
       Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1  у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП Справу судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, докази під час розгляду справи перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до ст. 252 КУпАП.
       За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову місцевого суду без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
               
       Поновити адвокату Івасик Т.Р. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови  Центрально — Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року.
       Апеляційну скаргу адвоката Івасик Т.Р. в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Постанову Центрально — Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2021 року - залишити без змін.
       
       Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду                                                          Г.П. Слоквенко