ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10882/21  Номер провадження 33/814/175/22	Головуючий у 1-й інстанції Савченко А. Г.  Доповідач ап. інст. Маліченко В. В.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Маліченко В. В., з участю: секретаря судового засідання - Пархоменко Ю. І., представника Калько В. В. діючої в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, посвідчення водія НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду міста Полтави від 31 січня 2022 року,-
В С Т А Н О В И В :
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці.
Також,  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 грн.Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, остаточне стягнення визначити у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці.Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн на користь держави.
Строк позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 відраховувати з дня набрання постановою законної сили.
Судове рішення мотивовано тим, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушень, ч. 1 ст. 122-2 та ст. 185 КУпАП, які в повному обсязі є доведеними. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 31 січня 2022 року в частині застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу та в частині стягнення з нього судового збору. 
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що вказана постанова суду є необґрунтованою в частині визначення основного покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на чотири місяці.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що він є інвалідом II групи, працює як перевізник, це його єдиний заробіток, має на утриманні доньку інваліда.
Заслухавши пояснення адвоката Калько В. В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 122-2 КУпАП Невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Згідно з п. 2.4. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Суддя місцевого суду у відповідності до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи в їх сукупності.
Висновок судді про доведеність факту порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні, є правильним та ніким не оспорюється.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо необхідності зміни судового рішення в частині накладених стягнень не підлягає задоволенню з таких підстав.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Однак, керуючи транспортним засобом, він вчинив низку правопорушень, та всіляко намагався уникнути відповідальності. 
Положеннями ч. 1 ст. 23 КУпАП визначено, що метою адміністративного стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).
Судом першої інстанції при вирішенні питання про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, було враховано характеристику особи правопорушника, ступінь його вини, агресивну, зухвалу та нахабну поведінку під час скоєння правопорушень та після цього, що в повній мірі узгоджується з дослідженими судом відеозаписів долучених до матеріалів справи.
Також, судом було надано оцінку того, що останній визнав свою вину у скоєному, однак оскільки останній все одно продовжував наполягати на тому, що сталося все це через те, що він змішав алкоголь та лікарські препарати суд не розцінив цю обставину як пом`якшуючу обставину, з чим апеляційний суд також погоджується. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано обставин, які мають значення для обрання належного виду адміністративної відповідальності не можна визнати обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції проаналізовано всі обставини та прийшов до правильних висновків та керуючись положенням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, та яке не є максимальним. 
Посилання ОСОБА_1 , що він є інвалідом II групи, працює як перевізник, та це його єдиний заробіток, є безпідставним, оскільки належних документів які б підтверджували вказані обставини, суду надано не було. 
Отже, Полтавський апеляційний суд повністю погоджується з рішення суду першої інстанції наклавши адміністративне стягнення у межах, установлених ч.1 ст. 122-2 та ст. 185 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і зміненню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Октябрського районного суду міста Полтави від 31 січня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                    В.В. Маліченко