ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/28708/20                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Судді-доповідача                    Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                 Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, викладене у листі від 28 жовтня    2020 року № 24555-25341/Т-02/8-2600/20, про відмову у перерахунку пенсії за вислугою років без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, без обмеження її розміру, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора від 26 травня 2020 року №21-1075 зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01 квітня 2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, без обмеження її розміру, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора від 26 травня 2020 року №21-1075 зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з прийняттям  Конституційним Судом України рішення від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 у нього виникло право на перерахунок та виплату пенсії за вислугою років згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 26 травня 2020 року №21-1075 зп. Проте, при проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2020 року на підставі зазначеної довідки відповідачем протиправно зменшено відсотковий розмір заробітної плати при нарахуванні пенсії з 90% до 60% та обмежено максимальний розмір пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись з судовим рішенням від 13.09.2021 ГУ ПФУ подало апеляційну скаргу, у якій стверджує, що перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2020 року проведено відповідно до положень  статті 86 Закону України «Про прокуратуру»  у чинній редакції.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в м. Києві, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження. 
ОСОБА_1 подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримав свою позицію, викладену ву позовній заяві, вважає рішеннґ суду першої інстанції законним та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
ОСОБА_1 з 15 квітня 2001 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві, отримує пенсію за вислугу років відповідно до  Закону України «Про прокуратуру»  у розмірі 90% від середнього заробітку за  посадою, прирівняною до посади начальника відділу підготовки кадрів та аналітичної роботи управління кадрів Головного управіління кадрового забезпечення Генеральної прокуратури України.
Позивач 10 червня    2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку    Офісу Генерального прокурора від 26 травня 2020 року №21-1075 зп.
Також 02 листопада 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку  прокуратури Київської області №21ф-379 від 30 жовтня 2020 року.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві 11 червня 2020 року прийнято рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії, про що листом від 25 червня 2020 року №2600-0307-8/83680 повідомлено позивача.
У  вересні 2020 року позивач вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про проведення перерахунку його пенсії, виходячи з 90% заробітної плати, яка визначена у довідці Офісу Генерального прокурора від 26 травня 2020 року №21-1075 зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій та без обмеження розміру пенсії.
Листом від 28 жовтня 2020 року №2455-25341/Т-02/8-2600/20  Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві    повідомило позивачу про    проведення перерахунку його пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 26 травня 2020 року №21-1075 зп з 01 квітня 2020 року виходячи з 60% заробітної плати та обмеження розміру виплати пенсії у сумі 17  120,00 грн.
Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з адміністративним позовом, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 13.09.2021. 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
На час призначення позивачу пенсії (2001 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися  статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ  (далі - Закон №1789-ХІІ): прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1). Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.
До  статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ  вносилися зміни  Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI  (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких, наведена вище частина сімнадцята статті 50-1  Закону № 3668-VI  з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
Водночас, станом на 1998 рік (на момент призначення позивачу пенсії)  стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ   взагалі не передбачала обмеження максимального розміру пенсії. Такого поняття у законодавстві не існувало.
Надалі, 14.10.2014 ухвалено новий  Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ  (далі - Закон №1697-VІІ).
Частина двадцята  статті 86 Закону № 1697-VІІ  (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первісна редакція частини двадцятої  статті 86 Закону №1697-VІІ  та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята)  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас, з 15.07.2015 втратив чинність  Закон №1789-XII  (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
З 01 січня 2015 року набрав чинності  Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  (далі - Закон №76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину вісімнадцяту  статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ  (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»; частину двадцяту  статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» № 1697-VІІ  (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні: жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі  Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
При цьому, Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до чисельних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до  Закону України «Про прокуратуру»  та Пенсійним фондом України.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи  № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке: визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року  № 1697-VII  зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення  №7-р(II)/2019: частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята  статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Тож, зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до  Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.
Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача про те, що після набрання чинності  рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-(ІІ)/2019 (після 13 грудня 2019 року) нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13 грудня 2019 року норма частини 20  статті 86 Закону № 1697-VII  визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Протягом усього періоду дії норми  статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
При цьому рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.
Відтак, з урахуванням правової позиції, вказаної у  постанові Верховного Суду  у справі №560/2120/20, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії та про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії позивача.
Як вже зазначалось судом та не заперечується сторонами, позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 2001 року отримує пенсію за вислугу років згідно із  Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ  із розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати. Проте, з 01 квітня 2020 року відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача із розрахунку 60% від суми заробітної плати.
За таких обставин у Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві  відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.
Крім того, Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VІІ» внесено зміни до частини 15  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Однак, вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Частиною другою розділу  II  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VІ  передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
У контексті викладеного суд зазначає, що застосування нових положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам частини 1  статті 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.
Тобто, безпідставним є застосування до правовідносин норм  Закону №1697-VІІ, оскільки вказаний  закон  поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього  Закону  з дати набрання ним чинності.
Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Разом з тим, пенсія позивачу була призначена відповідно до  статті 50-1 Закону №1789-ХІІ  в редакції, чинній на той момент призначення, тобто до набрання чинності  Законом України «Про прокуратуру»№ 1697-VІІ.
Враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером за вислугою років і пенсія була призначена до 01 січня 2016 року, до розміру пенсії позивача не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені  Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ.
За таких обставин колегія суддів не вбачає підтверджень наведеним позивачем аргументам в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно та всебічно розглянуто справу, надано оцінку кожному доводу позивача та вірно вирішено справу, у зв`язку з чим підстав для скасування або внесення змін до рішення суду першої інстанції від 13 вересня 2021 року колегія суддів не вбачає.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                
У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ГУ ПФУ в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року - без змін.        
Підстави для перерозподілу судових витрат відсутні у даній справі. 
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управіління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста києва від 13 вересня 2021 року у справі №640/28708/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач:                                                                 О.М. Кузьмишина 

Судді:                                                                                 Л.О. Костюк

                                                                                          О.Є. Пилипенко