Ухвала
 
12 січня 2022 року
м. Київ 
 
справа № 229/1380/21
провадження № 61-268ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргусільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Камос» на постанову Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у складі колегії судді: Кішкіної І. В., Корчистої О. І., Халаджи О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Камос» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Камос» (далі - СТОВ «Камос») про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.
 
Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 27 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
 
Розірвано договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,44 га, розташованої на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та СТОВ імені С.М. Кірова. Стягнуто з СТОВ «Камос» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за період 2017 - 2020 років в сумі 9 421,90 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу СТОВ «Камос» задоволено частково.  
 
Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 27 серпня 2021 року в частині задоволення позовних вимог щодо розірвання договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,44 га, розташованої на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та СТОВ С.М. Кірова, правонаступником якого є СТОВ «Камос», стосовно 1/2 частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 травня 2010 року державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори Грачовою Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1107, скасовано.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до СТОВ «Камос» про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено частково.
 
Розірвано договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1425583100:02:000:0131, розташованої на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладений 01 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та СТОВ імені С.М. Кірова, правонаступником якого є СТОВ «Камос», стосовно 1/2 частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 травня 2010 року державним нотаріусом Ясинуватської державної нотаріальної контори Грачовою Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1107. В іншій частині рішення залишено без змін.
 
31 грудня 2021 року СТОВ «Камос» подало касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду в частині задоволення позовної вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1425583100:02:000:01І31, розташованої на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, укладеного 01 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та СТОВ імені С.М. Кірова, правонаступником якого є СТОВ «Камос», стосовно 1/2 частини земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 травня 2010 року державним нотаріусом Ясинуватіської державної нотаріальної контори Грачовою Л. І., зареєстрованого в реєстрі за № 1107 та ухвалити нове рішення в частині позовної вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1425583100:02:000:0131, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені даної позовної вимоги.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ціна позову у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла визначається сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки (пункт 8 частини першої статті 176 ЦПК України).
 
Ціна позову у справі № 229/1380/21 становить 27 273,30 грн (5 950,70 грн (щорічний розмір орендної плати згідно договору оренди землі) * 3 роки + борг в розмірі 9 421,20 грн) та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 229/1380/21 є малозначною у силу вимог закону.
 
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга СТОВ «Камос» подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Камос»  у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Камос» про розірвання договору оренди земельної ділянкита стягненнязаборгованості по орендній платі.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
                                                                   
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков