ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 р.	Справа № 440/5335/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 29.07.21 по справі № 440/5335/21
за позовом Приватного підприємства "Гринплюс"      
до Управління Держпраці у Полтавській області                      
про визнання протиправними та скасування припису та постанови про накладення штрафу,
ВСТАНОВИВ:
26 травня 2021 року позивач, Приватне підприємство "Гринплюс", звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправними та скасування припису від 16.03.2021 №ПЛ733/342/АВ/П та постанови про накладення штрафу від 06.05.2021 №ПЛ733/342/АВ/П/ТД-ФС.
В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що спірні припис та постанова прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття та упереджено. Позивач наполягав на тому, що ПП "Гринплюс" не допускало порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України щодо допуску до роботи найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, адже між підприємством та зазначеною у акті фізичною особою відсутні будь-які відносини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року позовні вимоги Приватного підприємства "Гринплюс" до управління Держпраці в Полтавській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови про накладення штрафу задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано припис управління Держпраці в Полтавській області від 16.03.2021 №ПЛ733/342/АВ/П про усунення виявлених порушень законодавства про працю.
Визнано протиправною та скасовано постанову управління Держпраці в Полтавській області від 06.05.2021 № ПЛ733/342/АВ/П/ТД-ФС про накладання штрафу.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідач зазначає, що законодавство не передбачає можливості допуску до роботи працівників без оформлення трудових відносин. Відтак, навіть у разі наявності між працівником та роботодавцем сімейних, родинних чи дружніх зв`язків, виконання функціональних обов`язків за відповідною професією можливе виключно після укладення з працівниками трудових договорів та після повідомлення територіального органу ДФС про допуск працівників до роботи.
У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про працю ПП «Гринплюс» видано припис про їх усунення №ПЛ733/342/АВ/П від 16.03.2021 року. У цьому приписі було зазначено зміст виявленого порушення, посилання на підпункти, пункти, частини, статті, які порушено підприємством, а також назву нормативного акту та зазначено строк для усунення виявлених порушень.
На переконання представника відповідача, ПП «Гринплюс» використовувало працю гр. ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.
Представник відповідача вважає, що при реалізації державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, Управління Держпраці у Полтавській області діяло правомірно та у відповідності до законодавства.
Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що виконання 02.03.2021 фізичною особою - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 доручених ТОВ "Хелс Коллекшен" робіт, відповідно є необгрунтованими висновки управління Держпраці в Полтавській області щодо використання ПП "Гринплюс" праці найманого робітника ( ОСОБА_1 ) без оформлення трудових відносин.
Позивач зазначає, що надане гр. ОСОБА_1 та на яке посилається апелянт, не може беззаперечно слугувати доказом перебування останнього у трудових відносинах саме із ПП "Гринплюс", оскільки, обставини, які зазначені вказаною особою у письмовому поясненні, наданому інспектору Держпраці у Полтавській області, були спростовані ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 06 квітня 2021 року наданих останнім на адвокатських запит від 02.04.2021.
Позивач зазначає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що факт допущення ПП "Гринплюс" до роботи гр. ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відсутні докази виникнення між позивачем та цією особою саме трудових відносин, а відтак позивачем не було порушено приписів Кодексу законів про працю України, висновок посадових осіб Головного управління Держпраці у Полтавській області щодо порушення позивачем вимог трудового законодавства - є необгрунтованим.
На думку позивача, висновок апелянта, щодо перебування зазначеної особи ( ОСОБА_1 ) у трудових відносин з керівництвом ПП "Гринплюс" без належного оформлення трудових відносин був зроблений помилково без повного та всебічного врахування обставин.
Факт допущення позивачем до роботи гр. ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відсутні докази виникнення між позивачем та цією особою саме трудових відносин, а відтак позивачем не було порушено приписів Кодексу законів про працю України, висновок посадових осіб Головного управління Держпраці у Полтавській області щодо порушення позивачем вимог трудового законодавства - є необгрунтованим.
Позивач вважає, що процедура винесення Припису відповідачем була порушена, оскільки в порушення пункту 21 Порядку №823, враховуючи, що Акт інспекційного відвідування №ПЛ733/342/АВ від 16 березня 2021 року позивачем підписаний із зауваженнями, відповідно Припис мав бути складений - наступного дня після їх розгляду, а не після закінчення інспекційного відвідування -16.03.2021 року.
На думку позивача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску громадянина ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору здійснено при помилковому розумінні фактичних обставин справи та норм чинного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Приватне підприємство "Гринплюс" (код ЄДРПОУ 30285438) зареєстровано як юридична особа з 11.02.1999; номер запису: 15881200000003660. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ПП "Гринплюс" є: 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Слідче управління ГУНП в Полтавській області листом від 02.03.2021 вих. №1425/115/24/05-2021 звернулося до начальника управління Держпраці у Полтавській області з проханням провести заходи державного контролю щодо дотримання законодавства про працю в частині трудових відносин ПП "Гринплюс".
02.03.2021 відповідачем винесено наказ №69П "Про проведення заходу державного контролю", згідно з яким, головному державному інспектору управління Держпраці у Полтавській області Ю.Коцькому відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 "Деякі питання здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю" на підставі листа Слідчого управління ГУНП в Полтавській області від 02.03.2021 №1498/115/24/05-2021 наказано провести заходи  державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю, зокрема, діяльності ПП "Гринплюс".
На виконання вказаного наказу відповідачем видано направлення на проведення заходу державного контролю №245 від 02.03.2021, яким головному державному інспектору управління Держпраці у Полтавській області Ю.Коцькому доручено в період з 02.03.2021 по 16.03.2021 провести інспекційне відвідування на предмет додержання вимог законодавства про працю у діяльності ПП "Гринплюс", юридична адреса: м.Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 51Б.
02.03.2021 інспектором праці здійснено виїзд за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова, 51Б та встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 знаходилася 4-ох поверхова будівля. На 1-му поверсі даної будівлі на робочому місці знаходився працівник, який представився - ОСОБА_1 . Даному працівнику по факту перебування на робочому місці було запропоновано надати письмове пояснення, яке він надав, а також усно зазначив, що працює на посаді "завхоза" в ПП "Гринплюс", що зафіксовано засобами відеотехніки. Документи які б підтверджували факт оформлення трудових відносин адміністрацією ПП "Гринплюс" з працівником ОСОБА_1 , в ході інспекційного відвідування не надано. Згідно документів наданих підприємством в ході інспекційного відвідування зокрема журналу руху трудових книжок, табелів обліку робочого часу ПП "Гринплюс" за період з січня 2020 року по січень 2021 року прізвище гр. ОСОБА_1 не значаться. Будь-яких письмових чи усних пояснень стосовно зазначеної особи, від керівника ПП "Гринплюс" в ході інспекційного відвідування надано не було."
16.03.2021 інспектором праці складено акт №ПЛ733/342/АВ, у якому відображено висновки про порушення ПП "Гринплюс" вимог частини першої статті 21, частини третьої статті 24 КЗпП, абзац перший постановляючої частини Постанови №413 в частині допуску до роботи без оформлення трудового договору громадянина ОСОБА_1 .
Того ж дня інспектором праці складено припис №ПЛ733/342/АВ/П, яким зобов`язано керівника ПП "Гринплюс" Закревську – ОСОБА_2 усунути порушення вимог частини першої статті 21, частини третьої статті 24 КЗпП, абзац перший постановляючої частини Постанови №413 про що повідомити управління Держпраці у Полтавській області у строк до 02.04.2021.
24.03.2021 позивачем подано зауваження (заперечення) до Акту  №ПЛ733/342/АВ від 16.03.2021.
Листом від 29.04.2021 вих.№10-12/3576 відповідач повідомляв директора ПП "Гринплюс" про те, що розгляд справи про накладення штрафу на ПП "Гринплюс" відбудеться 06.05.2021 о 10:00.
06.05.2021 управлінням Держпраці у Полтавській області прийнято постанову №ПЛ733/342/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, якою накладено на ПП "Гринплюс" штраф у розмірі 60000 грн.
Не погодившись із зазначеними вище приписом та постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску громадянина ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору здійснено при помилковому розумінні фактичних обставин справи та норм чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
За змістом частини першої статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
Відповідно до ч. 3 цієї статті, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом другим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Відповідно до ч. 1 статті 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так само, відповідно до частини четвертої статті 265 Кодексу законів про працю України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 /надалі - Порядок №823/.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (надалі - Порядок №509).
Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
За змістом підпункту 5 пункту 5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин.
Згідно з пунктом 8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
Пунктом 10 Порядку №823 передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.
За змістом пункту 13 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження до акта інспекційного відвідування (підпункт 5); перед підписанням акта інспекційного відвідування бути поінформованим про свої права та обов`язки (підпункт 7).
Відповідно до пункту 14 Порядку №823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.
Пунктами 16, 17, 23 Порядку №823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.
У разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках.
У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис.
Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування.
Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.
У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Пунктами 24, 25 Порядку №823 передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування.
За змістом пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту).
Штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Пунктами 3, 4 Порядку №509 визначено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
Загальне визначення цивільно-правового договору міститься у статті 626 Цивільного кодексу України, згідно частини 1 якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦКУ).
Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до частин 1-2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Про укладання усних договорів та їх виконання свідчать наявні документи бухгалтерського обліку, обов`язковість складання яких передбачена вказаним Законом (акти виконаних робіт, рахунки на оплату, платіжні доручення).
Відповідно до   статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору /стаття 902 ЦК України/.
Якщо договором передбачено надання послуг за таку плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором /частина перша статті 903 ЦК України/.
Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами /стаття 905 ЦК України/.
Отже, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і суб`єктом господарювання на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг, виконання робіт тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
Колегія суддів зазначає, що за цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємця індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.
При цьому за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами не робиться. Водночас відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію.
Отже, основною ознакою, яка відрізняє трудові відносини від цивільно-правових є те, що трудове законодавство регулює процес трудової діяльності, її організації, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що ПП "Гринплюс" є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , основним видом діяльності ПП "Гринплюс" є надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД – 68.20).
Відповідно до Договору оренди нежитлового приміщення від 04.05.2020 ПП "Гринплюс" (Орендодавець) надає, а ТОВ "Хелс Коллекшен" (Орендар) приймає у тимчасове платне користування кімнати на 1-му поверсі, загальною площею 291,2 кв. м. в адміністративній будівлі за адресою АДРЕСА_1 . Приміщення надається Орендарю для розміщення офісу.
Факт передачі Об`єкта оренди в користування Орендареві засвідчено в Акті прийому-передачі від 04.05.2020 року, який підписаний сторонами Договору оренди нежитлового приміщення.
Так, адміністративна будівля по АДРЕСА_1 є офісним приміщенням, у якому здійснюють свою господарську діяльність ряд суб`єктів господарювання. Позивач здає перший поверх за адресою вул. Маршала Бірюзова 51 – Б, м. Полтава ТОВ "Хелс Коллекшен" для розміщенням останнім офісів та ведення господарської діяльності. 
Зі змісту долученого позивачем до матеріалів справи цивільно - правового договору №01.03.21 від 01.03.2021, укладеного між ТОВ "Хелс Коллекшен" (Замовник) та фізичною особою ОСОБА_1 (Виконавець). Відповідно до якого, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи: розбирання конструкцій, які були у вжитку металічних складських стелажів торгівельного обладнання в кількості – 6 штук по ціні 50 грн. за шт.; свердління отворів, зачистка, заміна різьбових кріплень по ціні 0,60 коп. за отвір; зміна конфігурації стелажів, підріз згідно деталіровочних замірів - 1 послуга на суму 150 грн. Замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану Виконавцем роботу (п.1.3. Договору). Виконавець виконує роботу за цим Договором самостійно та не має права залучати третіх осіб (субпідрядників) інакше ніж як за погодженням із Замовником (п.1.4 Договору).
Відповідно до вказаного цивільно-правового договору передбачено, що виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, оплата послуг здійснюється на підставі акту прийому -передачі.
17.03.2021 між сторонами Договору №01.03.21 від 01.03.2021 підписаний Акт прийому – передавачі робіт від 17.03.2021 №01.03.2021.
Відповідно до платіжних доручень №24, №25, №26, №27 та №28 від 24.03.2021 здійснена оплата за результатом виконаної виконавцем роботи.
Отже, 02.03.2021 фізична особа ОСОБА_1 знаходився за адресою АДРЕСА_1 , з метою виконання умов цивільно - правового договору від 01.03.2021, украденого між останнім та ТОВ "Хелс Коллекшен". 
Дослідивши матеріали справи та аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів наголошує, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Колегія суддів наголошує, що у випадку, коли фізичні особи не надавали замовнику трудових книжок, вони не входять до штату підприємства, не підлягають правилам внутрішнього трудового розпорядку, облік їхнього робочого часу замовником не здійснюється, заробіток осіб, з якими укладені договори, залежить виключно від кількісних показників виконання договору-кількості виконаних заявок замовника, а відносини між товариством та виконавцем не передбачають заздалегідь встановлених норм виконання робіт, мінімальної плати за договором, то вказані відносини відповідають ознакам договору про надання послуг.
Виконавець за цивільно-правовим договором на відміну від працівника за трудовим договором не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Крім того, слід ззаначити, що ще одна відмінність між цивільно-правовим та трудовим договорами полягає в тому, що відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства і не може змінюватися сторонами трудового договору, а відповідальність у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами Цивільного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, у постанові від 18.01.2018 у справі № 350/403/16-ц.
Отже, враховуючи обставини, щодо виконання 02.03.2021 фізичною особою - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 доручених ТОВ "Хелс Коллекшен" робіт, відповідно є необґрунтованими висновки управління Держпраці в Полтавській області щодо використання ПП "Гринплюс" праці найманого робітника ( ОСОБА_1 ) без оформлення трудових відносин.
Доводи апеляційної скарги відповідача, стосовно письмових пояснень наданих гр. ОСОБА_1 колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не можуть беззаперечно слугувати доказом перебування останнього у трудових відносинах саме із ПП "Гринплюс", крім того, обставини, які зазначені ним у письмовому поясненні наданому інспектору Держпраці у Полтавській області були спростовані ОСОБА_1 у письмових поясненнях від 06 квітня 2021 року наданих останнім на адвокатських запит від 02.04.2021. 
Так, у казаних поясненнях гр. ОСОБА_1 зазначає, що пояснення надані інспектору праці були написані під емоційним тиском працівника Держпраці, оскільки 02.03.2021 за адресою АДРЕСА_1 відбувалися слідчі дії Слідчим управління ГУ НП в Полтавській області, тому обстановка була дуже напруженою та психологічно не спокійною. ОСОБА_3 також вказує, що 02.03.2021 він не виконував трудових чи інших функції за дорученням ПП "Гринплюс".
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що факт допущення позивачем до роботи гр. ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відсутні докази виникнення між позивачем та цією особою саме трудових відносин, а відтак позивачем не було порушено приписів Кодексу законів про працю України, у зв`язку з чим висновок посадових осіб Головного управління Держпраці у Полтавській області щодо порушення позивачем вимог трудового законодавства - є необґрунтованим.
Слід зазначити, що окрім посилання на пояснення гр. ОСОБА_1 , головним державним інспектором Держпраці, під час проведення інспекційного відвідування у період з 02.03.2021 по 16.03.2021, не було встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про те, що зазначена в акті перевірки фізична особа здійснювала функції (виконувала роботу) саме у ПП "Гринплюс", яким би були притаманні ознаки трудових, відносин, а саме: належним чином не було встановлено наявність робочого місця; не було встановлено систематичне виконання робі згідно з специфікою діяльності закладу та його розпорядку діяльності; не було встановлено підпорядкування фізичної особи правилам внутрішнього трудового розпорядку: не було встановлено систематичність оплати труда, що б свідчило про виплату працівнику гарантованої заробітної плати тощо.
Згідно положень абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Тобто, підставою для накладення штрафів є виявлені під час інспекційного відвідування суб`єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, зафіксовані в акті.
Письмове пояснення не може служити єдиними та беззаперечними доказами вчинення позивачем порушень КЗпП України.
Колегія суддів вважає, що контролюючий орган у спірних відносинах наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість достовірно виявити порушення вимог законодавства про працю суб`єктом господарювання при здійсненні своєї господарської діяльності.
Проте, відповідач у спірних відносинах такими повноваженнями не скористався, обмежившись виключно отриманням пояснень від вищезгаданої особи.
Колегія суддів погоджується з доводом суду першої інстанції, що наданий відповідачем відеозапис, не містить інформації про ліцензування пристрою на який проводилась відеофіксація, отже не може прийматись судом у якості речового доказу.
Водночас, такі докази мали бути здобуті відповідачем у ході проведення інспекційного відвідування ПП "Гринплюс" та існувати на момент прийняття спірного рішення адже, порядок №823 наділяє інспектора праці певним обсягом повноважень, невиконання яких останнім є підставою для висновку про протиправність спірного рішення з огляду на не доведення суб`єктом владних повноважень його обґрунтованості та правомірності.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводи Управління Держпраці у Полтавській області стосовно порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску громадянина ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору є необгрунтованими та здійснені при помилковому розумінні норм чинного законодавства.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок відповідача про порушення позивачем вимог частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України в частині допуску громадянина ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору здійснено при помилковому розумінні фактичних обставин справи та норм чинного законодавства.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 року по справі № 440/5335/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 по справі № 440/5335/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  20.12.2021 року