Ухвала
 
22 грудня 2021 року
місто Київ
 
справа № 323/946/21
провадження № 61-20596ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., вивчив касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2021 року
у справі за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мала Токмачка», треті особи: Запорізька обласна рада, Запорізька обласна державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору оренди недійсними, зобов`язання повернути земельну ділянку,
залучена до участі у справі особа - Малотокмачанська сільська рада Пологівського району Запорізької області
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України у квітні 2021 року звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору оренди недійсними, зобов`язання повернути земельну ділянку.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 19 травня 2021 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2021 року замінено позивача Кабінет Міністрів України на належного позивача - Малотокмачанську сільську раду Пологівського району Запорізької області.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2021 року апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2021 року повернуто заявнику, оскільки зазначена ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Кабінет Міністрів України 17 грудня 2021 року звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2021 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для розгляду.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної інстанції.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права;
- суд апеляційної інстанції всупереч пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України помилково повернув апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, яка підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а саме щодо вирішення питання про заміну сторони у справі;
- суд апеляційної інстанції не врахував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 679/48/16-ц (провадження № 61-4361св21).
Отже, серед підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Оріхівського районного суду Запорізької області цивільну справу № 323/946/21 за позовом заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Мала Токмачка», треті особи: Запорізька обласна рада, Запорізька обласна державна адміністрація, про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання розпорядження, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору оренди недійсними, зобов`язання повернути земельну ділянку.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                                        І. Ю. Гулейков

                                                                                                                        О. В. Ступак