ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/22488/20	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/192/22 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Гірський Б.О. 
Суддів -  Бершадська Г. В., Хома М. В., 
за участю секретаря - Панькевич Т.І. 
відповідачки ОСОБА_1 , представників сторін 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/22488/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року, постановлену суддею Вийванком О.М., повний текст якої складено 09 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання заповіту недійсним, -
ВСТАНОВИВ:

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
09.12.2021 року позивач подав клопотання про призначення посмертної комісійної судової медичної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні запитання: Який точний діагноз захворювання ОСОБА_3 .? Чи заводилася історія хвороби на громадянина ОСОБА_3 .? Чи надавалася медична допомога хворому ОСОБА_3 , якщо так, тоді скільки разів, коли саме, ким і з якого приводу? Чи призначалися наркотичні засоби (анальгетики) хворому, якщо так, тоді які саме, ким і коли? Які наркотичні засоби (анальгетики) вводилися хворому і на протязі якого періоду часу (кількості днів), яка доза, кратність і ким? Які саме наркотичні засоби (анальгетики) і як часто вводилися хворому в травні місяці 2020 року на протязі якого періоду часу (кількості днів), яка доза, кратність і ким? Чи заводився листок призначення наркотичних засобів (анальгетиків) хворому, якщо так, тоді ким та коли саме? Чи заносилися дані наркотичні засоби (анальгетики) в листок призначення? Чи міг спадкодавець під час захворювання і введення йому наркотичних засобів (анальгетиків) давати собі звіт своїм діям та керуватися ними під час складання заповіту громадянці ОСОБА_1 .? Чи знаходився спадкодавець під час складання заповіту і введення йому наркотичних засобів (анальгетиків) в тимчасово хворобливому, чи в хворобливому стані та чи міг він давати собі звіт своїм діям та керуватися ними, складаючи заповіт громадянці ОСОБА_1 .? Яка причина смерті громадянина ОСОБА_3 (заключення лікаря, комісії)?
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року клопотання ОСОБА_2 про призначення посмертної комісійної судової медичної експертизи задоволено частково.
       Призначено посмертну комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експертам експертної комісії судово-медичної експертизи Тернопільського обласного бюро судово медичних експертиз, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Князя Острозького, 5.
На вирішення експертизи поставлено наступні питання:
1.Який точний діагноз захворювання ОСОБА_3 .?
2.Чи заводилася історія хвороби на громадянина ОСОБА_3 .?
3.Чи надавалася медична допомога хворому ОСОБА_3 , якщо так, тоді скільки разів, коли саме, ким і з якого приводу?
4.Чи призначалися наркотичні засоби (анальгетики) хворому, якщо так, тоді які саме, ким і коли?
5.Які наркотичні засоби (анальгетики) вводилися хворому і на протязі якого періоду часу (кількості днів), яка доза, кратність і ким?
6.Які саме наркотичні засоби (анальгетики) і як часто вводилися хворому в травні місяці 2020 року на протязі якого періоду часу (кількості днів), яка доза, кратність і ким?
7.Чи заводився листок призначення наркотичних засобів (анальгетиків) хворому, якщо так, тоді ким та коли саме?
8.Чи заносилися дані наркотичні засоби (анальгетики) в листок призначення?
9.Чи міг спадкодавець під час захворювання і введення йому наркотичних засобів (анальгетиків) давати собі звіт своїм діям та керуватися ними під час складання заповіту громадянці ОСОБА_1 .?
10.Яка причина смерті громадянина ОСОБА_3 (заключення лікаря, комісії)?
Попереджено експертів про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 КК України.
Оплату за проведення експертизи покладено на позивача, роз`яснивши положення ст. 109 ЦПК України, про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Копію ухвали направлено експертам експертної комісії судово-медичної експертизи Тернопільського обласного бюро судово медичних експертиз, що знаходиться за адресою: м. Тернопіль вул. Князя Острозького, 5, для виконання та надатно їм у розпорядження для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 607/22488/20.
Зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Великогаївська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області про визнання заповіту недійсним, на час проведення експертизи.
       Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2021 року скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
       В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що питання поставлене на вирішення судово-медичної експертизи, а саме: чи міг спадкодавець під час захворювання і введення йому наркотичних засобів (анальгетиків) давати собі звіт своїм діям та керувати ними під час складання заповіту громадянці ОСОБА_1 за своїм змістом є повторним та уже фактично вирішеним експертизою, яка проведена згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 12.10.2021 року у цій же справі (висновок судово-психіатричного експерта №510 від 09.11.2021 р.).
       Вказує, що ухвала суду щодо зазначеного питання не містить жодних посилань на обставини, які викликають сумнів у правильності попереднього висновку експерта та вважає ухвалу суду першої інстанції в цій частині такою, що суперечить приписам ст.ст. 103, 104 ЦПК України.
       Звертає увагу, що психічний стан ОСОБА_3 під час складання заповіту гр. ОСОБА_1 не може бути предметом дослідження судової медичної експертизи, оскільки предметом дослідження даної експертизи не є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу, а зміст питань №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 є таким, що взагалі не спрямований на з`ясування обставин про психічний стан спадкодавця під час складення заповіту.
       Зазначає, що призначення посмертної комісійної судової медичної експертизи у даній справі суперечить вимогам ст.ст. 77 - 80 ЦПК України, згідно яких обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Вважає, що подане позивачем клопотання спрямоване на безпідставне затягування розгляду справи та є зловживанням процесуальними правами в розумінні ч.2 ст.44 ЦПК України.
       Просить під час розгляду її апеляційної скарги врахувати позицію ВП ВС, викладену у постанові від 04.12.2019 р. у справі №917/1739/17.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що підставою для призначення посмертної комісійної судової медичної експертизи послужило те, що експерти, які проводили посмертну судову психіатричну експертизу не надали відповіді на поставлені питання, зазначені в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду від 12.10.2021 р., а саме питання №№1-9 та №11, вказавши, що ці питання входять в компетенцію судової медичної експертизи.
Вказує, що під час посмертної судової психіатричної експертизи не досліджувались обставини з історії хвороби ОСОБА_3 .
Звертає увагу, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання позивача про призначення не повторної, а іншої за своїм дослідженням – посмертної комісійної судової медичної експертизи.
Зазначена експертиза проводиться з метою дослідження комісією на підставі спеціальних знань стану хворого ОСОБА_3 , адже йому для полегшення больового стану були призначені наркотичні засоби, зокрема, морфін, який вводили систематично, по 4 рази на добу у період з 11.03.2020 р. по 30.05.2020 р. і до дня його смерті.
За вказаних обставин неможливо встановити в якому стані знаходився спадкодавець під час складання заповіту гр. ОСОБА_1 .
Зазначає, що посилання відповідачки на правову позицію ВС, викладену у постанові від 11.11.2019 р. у справі №496/4851/14-ц, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки встановлені та досліджені обставини у вказаній справі відмінні від обставин у даній справі.
Вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
В судовому представник ОСОБА_1 - адвокат Іващук В.М. апеляційну скаргу в її межах підтримав, посилаючись, на доводи викладені в ній.
       Представник ОСОБА_2 - адвокат Ходань М.В. апеляційної скарги не визнав, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів (ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України).
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).
Згідно з ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно з вимогами ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Частиною 1 статті 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторони, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.
       Як роз`яснено у абз.3 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, при розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України, суд за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово - психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.
       Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», заповіт може бути визнано недійсним, тільки якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК України).
       Пунктом 10 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №865 від 08 травня 2018 року, передбачено, що предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
       З позовної заяви вбачається, що позивач ставить під сумнів психічний стан ОСОБА_3 в момент вчинення правочину та вказане є предметом доказування даній справі.
Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів.
Для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи.
У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16-ц; від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц; від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15 зазначається, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.10.2021 року було призначено комісійну судово-психіатричну експертизу у даній справі.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №510 від 09.11.2021 р. дано відповідь на питання №9, а саме чи міг спадкодавець під час захворювання і введення йому наркотичних засобів (анальгетиків) давати собі звіт своїм діям та керувати ними під час складання заповіту громадянці ОСОБА_1 .
Зі змісту вказаного висновку експерта вбачається, що експертом враховано, що у зв`язку з больовим синдромом, по призначенню лікарів ОСОБА_3 отримував обезболюючі та наркотичні засоби.
Зазначена експертиза проведена двома експертами одного напрямку знань, що узгоджується з вимогами ст. 111 ЦПК України.
Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про призначення комплексної судово-медичної експертизи суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, однак не врахував, що вирішення питання щодо визначення психічного стану особи (здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними) у певний юридично значимий проміжок часу входить до компетенції судово-психіатричної, а не судово-медичної експертизи і такий висновок є наявний в матеріалах справи та підлягає оцінці судом разом з іншими доказами, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. 
Таким чином, відсутні підстави для призначення нової судово-медичної експертизи для підтвердження чи спростування доводів позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.
       Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню.
       Питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки не вирішено спір по суті.
       Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
       Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Хома М.В.

Бершадська Г.В.