Справа № 309/585/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        02 лютого 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,
з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 309/585/21 (Головуючий: Волощук О.Я.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку та додаткових витрат на утримання дитини.
Позов мотивовано тим, що у сторін перебуваючи у цивільному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після народження дитини їхні стосунки зіпсувалися у зв`язку з чим, наразі вони проживають окремо. Після припинення відносин дитина проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні та вихованні.
Відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина та сплачувати аліменти у добровільному порядку відмовляється. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини. 
Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином, який з народження має вроджені вади, йому діагностовано синдром рухових порушень, ураження центральної нервової системи. Позивачка несе значні витрати на лікування та спостереження дитини в обласній дитячій лікарні м. Мукачево Закарпатської області. Крім того, дитині рекомендовано пройти курс лікування в реабілітаційному центрі «Еліта» в м. Львів, вартість якого є значною. Позивачка не взмозі самостійно матеріально утримувати та лікувати сина.
Відповідач є молодим за віком, працездатний, інших утриманців не має, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини, додаткові витрати на лікування дитини та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, додаткові витрати пов`язані із лікуванням дитини у розмірі 4400 грн., та аліменти на її утримання у розмірі по 1500 гривень щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Хустського районного суду від 08 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1500 гривень, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 25.02.2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 4400 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі по 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трьохрічного віку.
Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народження витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 2 500 грн. та стягнуто на користь держави 2 724 грн. судового збору.
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Хустського районного суду від 08 квітня 2021 року в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини, а також в частині стягнення судових витрат.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народився син, якого відповідач визнав і не заперечував своє батьківство, від утримання сина не ухиляється та не відмовляється і визначений судом розмір аліментів визнає. Однак підтвердженням додаткових витрат на лікування дитини позивачка подала медичні документи щодо виписки дитини з лікарні після народження та планового обстеження дитини в піврічному віці і в даних витратах відповідач приймав участь і оплачував їх, а тому підстав для їх стягнення не має.
Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що не має законодавчого обґрунтування щодо стягнення з нього витрат на утримання позивачки, так як вони не були одружені і ніколи не перебували в шлюбі. 
Також судом не досліджені та не перевірені всі обставини за яких судові витрати зокрема на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню. Окрім того, судом стягнуто з відповідача весь розмір судового збору, який мав бути сплачений по даній справі, хоча позов задоволено частково.
Рішення, у частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1500 грн. не оскаржене і відповідно до ст. 274 ЦПК України набрало законної сили.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Сторони по справі у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, від представника ОСОБА_2 – адвоката Плешинець М.В. надходило клопотання, про розгляд даної справи без участі позивача та її представника, і наведені обставини не перешкоджають розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали у цивільному шлюбі. 
ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 і згідно свідоцтва про народження від 25 травня 2020 року серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. 
Наразі позивач та відповідач проживають окремо, дитина проживає разом із матір`ю , знаходиться на її утриманні та вихованні.
ОСОБА_2 не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином, який з народження має вроджені вади, йому діагностовано синдром рухових порушень, ураження центральної нервової системи.
Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.
Позивачем на обґрунтування необхідності стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання сина у зв`язку з хворобою останнього надала низку медичної документації, з яких вбачається, що у дитини було діагностовано синдром рухових порушень, синдромом м`язового гіпертонуса, затримку редукції рефлексів внаслідок ураження нервової системи, дисплазію кульшових суглобів. 
Разом із цим, позивачка надала відповідь Реабілітаційного центру «Еліта», і у даній відповіді повідомляється про те, що ОСОБА_3 має покази до реабілітації за системою інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації, вартість якої становить 5300,00 грн., при цьому проживання та харчування оплачується окремо.
Таким чином позивачкою доведена необхідність стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину, і зважаючи на те, що ОСОБА_1 є молодою, здоровою, працездатною людиною, розмір додаткових витрат на дитину у сумі 4400 грн., колегія суддів вважає справедливим та необхідним.
Доводи апеляційної скарги про те, що у витратах на лікування дитини відповідач приймав участь, жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені доказами так як і не доведена неспроможність позивача сплатити додаткові витрати на дитину у визначеному судом розмірі.
Судом першої інстанції законно задоволено вимогу позивача про стягнення додаткових витрат на утримання сина.
Також, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. 
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка – батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 89 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог статей 12, 81 ЦПК України, встановивши, що ОСОБА_1 є батьком народженого від нього малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає зі своєю матір`ю, обґрунтовано вважав, що ОСОБА_1 має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останнього трьох років, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на її утримання на підставі статті 84 СК України.
Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України визначено, що иитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом із позовною заявою, як доказ понесених судових витрат на правничу допомогу, позивачка подала Договір про надання правової допомоги представника від 18 лютого 2021 року підписаний ОСОБА_2 та адвокатом Плешинець М.В., та Акт виконаних робіт розрахунок щодо визначення розміру виплати за надання правової допомоги від 23.02.2021 року, де зазначений детальний опис наданих послуг та загальна вартість таких, що в загальній сумі становить 2 500 грн..
За таких обставин, суд вірно визначив, що витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн., понесені позивачкою підлягають стягненню з відповідача.
Рішення суду є законне та обґрунтоване і підстав для його зміни чи скасування не має.
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хустського районного суду від 08 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 08 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: