ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/3398/19 Головуючий в І інстанції: Данилевський М.А.
Номер провадження: №22-ц/819/2077/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Юськів І.В.,         
       за участю                прокурорів Волкової Н.М. та Кобзаря А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури Даниляка О. в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради (правонаступник – Бехтерська об`єднана територіальна громада) на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 травня 2021 року, у складі судді Данилевського М.А., у справі за позовом Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (правонаступник – Бехтерська сільська рада Скадовського району Херсонської області) до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації права власності, 

В С Т А Н О В И В :

       10 вересня 2019 року Заступник прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області звернувся до суду з позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, ОСОБА_1 , в якому просив:
--- скасувати державну реєстрацію поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкції підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 ), вчинену 10.03.2015 року за № ХС 141150620149 Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області; 
--- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції від 18.03.2015 за № 20072051 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520; 
--- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520. 

       Позов обґрунтований наступним.
       Рішенням Виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради № 108 від 23.07.2008 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проектної документації на будівництво набережної від б/в "Кристал" до АДРЕСА_1 , за умови, якщо даний об`єкт після його будівництва буде переданий на баланс сільської ради (гарантійний лист). Дане рішення не надавало права на початок будівництва.
Після отримання вказаного рішення          ОСОБА_2 збудував підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, мостіння та у подальшому звернувся до суду із позовом до Новофедорівської сільської ради про визнання права власності на вказане нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що рада відмовляється прийняти майно в експлуатацію та визнати за ним право власності.
Рішенням Голопристанського районного суду від 05.05.2009 року за ОСОБА_2 визнано право власності на підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, мостіння, розташовані від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язано Херсонське бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказане нерухоме майно.
Вказане рішення скасовано ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29.07.2010 року.
Однак, на підставі вказаного рішення Голопристанського районного суду від 05.05.2009 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації було зареєстровано 22.07.2009 року за ОСОБА_2 право власності на вказане нерухоме майно (підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, мостіння, що розташовані від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою с. Залізний Порт).
30 червня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " довжиною 29,5 кв.м, від 147,0 м до 177,0 м включно.
Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2015 року у цивільній справі № 654/4618/14-ц було задоволено позов прокурора Голопристанського району та визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " довжиною 29,5 метрів від 147,0 м до 177,0 м включно в АДРЕСА_1 , укладений 30.06.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В., реєстраційний номер 1844.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2015 року рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2015 року було залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 року вищевказані судові рішення були залишені без змін.
10 березня 2015 року Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області за № ХС 141150620149 було зареєстровано подану ОСОБА_1 декларацію про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкція підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 ).
У подальшому ОСОБА_1 вказану зареєстровану декларацію про готовність об`єкта до експлуатації разом із технічним паспортом об`єкту та нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 30.06.2010 року між ним та ОСОБА_2 було подано до Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції для реєстрації права власності.
Вказані документи стали підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.
Так, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції вчинено 18.03.2015 року за № 20072051 державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на частину підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520. 
На підставі вказаного рішення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції внесено 18.03.2015 року запис про реєстрацію права власності та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 35054656 від 18.03.2015 року.
Оскільки рішенням Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаного майна, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та встановлено факт відсутності у останнього підстав набуття права власності на спірне майно, тому реєстрація поданої ним ( ОСОБА_1 ) декларації про готовність об`єкта до експлуатації – реконструкції майна – власником якого особа не являється, є неправомірною та підлягає скасуванню на підставі судового рішення. 
Вважає, що наявні обґрунтовані підстави представництва територіальної громади в суді в особі держави та зазначив, що спірне майно, про скасування права власності на яке заявлено позовну вимогу, знаходиться на землях запасу Новофедорівської сільської ради, категорію яких визначено як землі громадської забудови. Згідно даних Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки – для розміщення та постійної діяльності органів МНС. Крім того, вказана земельна ділянка по суті є набережною с. Залізний Порт, яка має використовуватися для задоволення суспільних потреб. 
Реєстрація права власності на спірне майно створює загрозу вибуття земельної ділянки, на якій воно розташоване, у приватну власність шляхом безоплатної приватизації або викупу, а також загрозу заподіяння шкоди державним інтересам у сфері раціонального використання земель, що перебувають у власності громади, обмеження прав мешканців громади на відпочинок. 
Крім того, перебування спірного майна у власності ОСОБА_1 порушує майнові права територіальної громади Новофедорівської сільської ради, оскільки після виготовлення проектної документації та будівництва підпірної стіни та дороги по її обслуговуванню, забору вказана споруда мала перейти у комунальну власність територіальної громади.
Вказане майно не могло перейти у приватну власність, оскільки знаходиться на землях загального користування та по суті є об`єктом загального користування (набережною) і його перехід у приватну власність обмежує право невизначеного кола осіб на користування ним.
Зазначив, посилаючись на положення ст.1311 Конституції України, ст.ст.2, 23 Закону України "Про прокуратуру", ч.ч.3, 4 ЦПК України, ст.189 ЗК України, ст.ст.10, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", що підставою для представництва інтересів держави в особі ради є тривале нездійснення радою захисту інтересів держави, а саме невжиття нею, що була достовірно обізнана про набуття спірного майна у власність ОСОБА_2 , а потім ОСОБА_1 , жодних заходів щодо скасування права власності вказаних осіб на майно та його перехід у комунальну власність. "Нездійснення заходу" полягає в тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, незважаючи на очевидний характер порушень, захист прав і законних інтересів відповідний орган не здійснює.
Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор у даному випадку виконую субсидіарну роль та на законних підставах замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснив захисту.
Необхідність у даному випадку захисту та відновлення порушеного державного інтересу на раціональне використання землі саме прокурором, обумовлено встановленням прокурором порушень інтересів держави та нездійснення уповноваженим органом – Новофедорівською сільською радою – захисту цих інтересів.
На підставі викладеного просив задовольнити позов.

Ухвалою суду першої інстанції від 25.09.2019 року було відкрито провадження у даній справі (а.с.46).

18.10.2019 року відповідачем по справі ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на таке.
Вважає такою, що проведена з дотриманням усіх вимог чинного законодавства, реєстрацію поданої ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації (реконструкції підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 ), вчинену Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області 10.03.2015 № ХС 141150620149.
Також є законним і рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції від 18.03.2015 року за № 20072051 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520. На той час не існувало судових рішень про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна.
Реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації і реєстраційні дії щодо вказаного майна проведені з поданням до установ достовірних даних з урахуванням чинності на момент реєстраційних дій договору купівлі-продажу. 
Зазначив також, що вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне майно задоволенню не підлягає у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки про порушення прокуророві стало відомо 11.06.2015 о 11:47:12 годині, а вперше звернувся він з вказаною вимогою 10.09.2019 року. 
Також прокурор не довів право представництва у суді законних інтересів держави, а саме не довів в чому саме проявилося нездійснення чи неналежний захист цих інтересів зі сторони органу, який має здійснювати ці повноваження, та в чому саме полягає порушення прав територіальної громади Новофедорівської сільської ради, та які саме обмежуються права мешканців громади на відпочинок. 
Також, відповідач звернув увагу на договір оренди земельної ділянки з територіальною громадою, де оговорені усі пункти щодо дотримання вимог законодавства орендодавцем, в тому числі – вільного доступу для користування усіх громадян земельною ділянкою без жодних обмежень або перешкод; вільного проїзду усього транспорту та інше. 
Крім того, він ( ОСОБА_1 ) у березні 2015 року не реєстрував права власності на підставі договору купівлі-продажу між ним та ОСОБА_2 , а зареєстрував право власності на реконструйовану будівлю на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, в свою чергу право власності на яку було зареєстровано у 2010 році (а.с.56-65).

30.10.2019 року Заступником прокурора Херсонської області на відзив було надано відповідь, в якій прокурор, зокрема, посилається на вимоги ст.ст.257, 264 ЦК України та зазначив, що ним не пропущено строк позовної давності, що він на підставі ст.23 Закону України "Про прокуратуру" має право представництва для здійснення захисту порушених інтересів держави. 
Також вказав, що необхідність представництва у даній справі обумовлено встановленням прокурором порушень інтересів держави та тривале нездійснення уповноваженим органом – Новофедорівською сільською радою захисту цих інтересів. 
Також послався на ч.1 ст.15, 24, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2015 року, яке набрало законної сили 06.05.2015 року, що є підставою припинення права власності на спірне майно (а.с.109-115).

05.11.2019 року Заступник прокурора Херсонської області звернувся до суду першої інстанції із заявою про зміну предмету позову, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 915/127/18, якою сформовано правову позицію: належним способом захисту права позивача є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права. 
Як наслідок замість вимоги про скасування рішення державного реєстратора від 18.03.2015 за № 20072051 про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне майно він просив скасувати внесений у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2015 запис № 9078034 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на частину підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів загальною площею 182 кв.м, протяжністю мостіння 29,5 м, розташованих по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520.
В решті Заступник прокурора Херсонської області залишив без змін свої позовні вимоги (а.с.117-119).

06.12.2020 року на електронну адресу суду першої інстанції було надано відзив із додатками на позовну заяву, поданий Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, в якому вказаний відповідач просив у задоволенні позову відмовити. При цьому зроблено посилання на ст.19 Конституції України, Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294.
Також послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.06.2019 року у справі № 916/1986/18, від 19.09.2018 року у справі № 804/1510/16, від 02.10.2018 року у справі № 465/1461/16-а. У зв`язку з цим вважає, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, у зв`язку з чим оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків (а.с.147-148). 
В судовому засіданні 22.01.2021 року було замінено позивача у справі Новофедорівську сільську раду Голопристанського району Херсонської області на належного позивача – Бехтерську об`єднану територіальну громаду (а.с.207).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 травня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги в частині скасування державної реєстрації поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду не встановлено факту того, що в декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 березня 2015 року №ХС 141150620149 наведено недостовірні дані, які б давали підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, що спірний об`єкт будівництва був збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта. Так, як зазначив суд, на момент реєстрації поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 березня 2015 року №ХС141150620149 у встановленому законодавством порядку не було припинено право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, що був реконструйований ним, а земельна ділянка під цим об`єктом перебувала у користуванні останнього згідно договору оренди земельної ділянки площею 0,0298, укладеного між ОСОБА_1 та Новофедорівською сільською радою, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та самим договором оренди.
Також суд виходив з того, що відсутність порушень при здійсненні будівництва підтверджено наданим Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області актом перевірки від 02.07.2015 дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Також суд виходив з того, що лише сам факт скасування судом апеляційної інстанції рішення суду про визнання за ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна, який у 2010 році був придбаний ОСОБА_1 , а також факт прийняття рішення суду від 11.02.2015 року про визнання договору купівлі-продажу від 30.06.2010, яке набрало законної сили, не може бути достатньою та безумовною підставою для скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 березня 2015 року №ХС141150620149, оскільки не доводить того факту, що до декларації були внесені якісь недостовірні відомості.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2015 року запису № 9078034 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно та в частині скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції виходив з того, що реєстраційні дії щодо майна, що оскаржуються (рішення державного реєстратора №20072051 від 18.03.2015р про проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказане майно та реєстрація права власності), проведені 18 березня 2015 року, тобто до моменту набрання законної сили судових рішень, а саме рішення Голопристанського районного суду від 11.02.2015 року та ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2015 року, якими визнано недійсним договір купівлі-продажу спірного майна. Як наслідок, у Державного реєстратора не було підстав для відмови чи зупинення проведення такої реєстрації, а тому проведення відповідачем такої реєстрації не можна вважати неправомірним. Тобто, сама державна реєстрація за ОСОБА_1 прав власності на вказане нерухоме майно проведена законно, оскільки для її проведення ним були надані всі необхідні документи, і проведення цієї реєстрації було пов`язане не з переходом права власності від однієї особи до іншої, а внаслідок проведеної реконструкції ОСОБА_1 вказаного майна. 
Також суд виходив з того, що прокурором пропущено строк звернення до суду з вимогами про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно та скасування запису про реєстрацію відповідно до ст.257 ЦК України, який закінчився 12.06.2018 року.
Також суд виходив з того, що в ході розгляду справи не встановлено, які саме права територіальної громади села Новофедорівка порушені, та які права підлягають судовому захисту, оскільки позивач не навів обставин, які б свідчили про порушення оскаржуваними декларацією та реєстрацією права власності прав громади.

В апеляційній скарзі Перший заступник керівника Херсонської обласної прокуратури Даниляк О. в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради (правонаступник – Бехтерська об`єднана територіальна громада) просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора. При цьому скаржник послався на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. 
Зокрема, зазначив, що суд не прийняв до уваги той факт, що зі скасуванням судового рішення втрачаються усі правові наслідки, пов`язані із незаконним рішенням, з часу їх ухвалення. А у цій справі було скасовано 29.07.2010 року рішення суду від 05.05.2009 року, за яким за ОСОБА_2 було визнано право власності на відповідне нерухоме майно.
Також вказав, що поза увагою суду залишилось те, що договір купівлі-продажу від 30.06.2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рішенням суду від 11.02.2015 року у справі № 654/4618/14-ц був визнаний недійсним з підстав ч.2 ст.376 ЦК України (неможливість набуття права власності на самочинне будівництво особою, яка здійснила таке самочинне будівництво).
Також зазначив, що суд безпідставно не врахував обставини, встановлені рішенням суду від 11.02.2015 року у справі № 654/4618/14-ц щодо ознак самочинного будівництва об`єкту по АДРЕСА_1 та відсутності у ОСОБА_1 підстав для набуття права власності на об`єкт нерухомості (зокрема, і реєстрації його реконструкції), та дійшов помилкового висновку про законність декларації про готовність об`єкта до експлуатації, поданої особою, яка не є власником цього майна, що в силу законодавства (ч.1 ст.39 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" та п.29 Порядку прийняття в експлуатацію …, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року) є безумовною підставою для скасування державної реєстрації такої декларації у судовому порядку.
Також вказав, що судом не прийнято до уваги накладення ухвалою Голопристанського районного суду від 27.10.2014 року у справі № 654/4618/14-ц на спірну нерухомість арешту, про що свідчить наявність в реєстрі обтяжень нерухомого майна запису від 31.10.2014 року про арешт спірного майна. При цьому згідно п.5 ч.1 ст.24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у відповідній редакції у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону. З урахуванням встановлених обставин, дії державного реєстратора при проведенні 18.03.2015 року державної реєстрації права власності ОСОБА_1 не є правомірними. Крім того, слід враховувати й те, що визнання недійсним у судовому порядку договору, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірний об`єкт нерухомості, виключає правові підстави для подальшого перебування його у власності останнього та більш того, є достатньою підставою для скасування державної реєстрації права власності від 18.03.2015 року. 
Також зазначив, що судом залишено поза увагою положення ст.19 Закону у відповідній редакції про те, що рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації прав. Тобто, таке рішення суду може бути підставою як реєстрації виникнення права власності, так і реєстрації припинення такого права. Таким чином, рішення суду від 11.02.2015 року у справі № 654/4618/14-ц є підставою для проведення державної реєстрації припинення права власності ОСОБА_1 на це нерухоме майно. При цьому можливість скасування державної реєстрації право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно не залежить від законності такого рішення (про реєстрацію) на момент його прийняття.
Також вказав, що судом не враховано положення законодавства про позовну давність, із тексту рішення незрозуміло підставу для відмови в позові: за необґрунтованістю чи зі спливом позовної давності. Адже відмова у позові через сплив позовної давності можлива лише у випадку порушення права чи законного інтересу позивача. При цьому за встановлених у цій справі обставин слід враховувати й те, що вперше прокурор звернувся з подібним позовом у порядку адміністративного судочинства ще у липні 2015 року, тобто в межах позовної давності, і справу було закрито судом касаційної інстанції 31.07.2019 року, тобто більше ніж через 4 роки, що дає підстави для висновку про несправедливість й неправильність покладення виключно на позивача відповідальності за помилку у визначенні підвідомчості відповідної справи і позбавлення його права на захист у спірних правовідносинах. Урахувавши викладене, суд дійшов неправильного висновку про пропущення без поважних причин строку для звернення до цивільного суду із цим позовом.
Крім того, зазначив, що є помилковим висновок суду про недоведення позивачем порушення прав територіальної громади с. Новофедорівка оскаржуваними декларацією та реєстрацією права власності. Адже і в тексті позовної заяви, і у виступах прокурора у судовому засіданні зазначалось про встановлення порушень вимог законодавства, що ставить під загрозу інтереси держави у сфері використання земель. Так, спірне майно знаходиться на землях запасу Новофедорівської сільської ради, категорію яких визначено як землі громадської забудови. Згідно даних Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки – для розміщення та постійної діяльності органів МНС. За вимогами земельного законодавства земельна ділянка із вказаним цільовим призначенням не може перебувати у приватній власності, оскільки знаходиться на землях загального користування та по суті є об`єктом загального користування, а саме набережною с. Залізний Порт, яка має використовуватися для задоволення суспільних потреб і перехід вказаного об`єкту у приватну власність обмежує право невизначеного кола осіб на користування ним. Реєстрація права власності на спірне майно створює загрозу вибуття земельної ділянки, на якій воно розташоване, у приватну власність шляхом безоплатної приватизації або викупу, а також загрозу заподіяння шкоди державним інтересам у сфері раціонального використання земель, що перебувають у власності громади, обмеження прав мешканців громади на відпочинок. Крім того, перебування спірного майна у власності ОСОБА_1 порушує майнові права територіальної громади Новофедорівської сільської ради, оскільки після виготовлення проектної документації та будівництва підпірної стіни та дороги по її обслуговуванню, забору вказана споруда мала перейти у комунальну власність територіальної громади.

У своєму відзиві представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Твердохлеб О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Справу вдруге було призначено до апеляційного розгляду на 21.12.2021 року о 10-00 годині, однак, крім прокурорів, відповідача ОСОБА_1 та його представника, інші учасники справи до суду не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником відповідача Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області є Буряк Михайло Іванович; Ідентифікаційний код юридичної особи 35908256; місцезнаходження юридичної особи: Україна, 75650, Херсонська обл., Голопристанський р-н, село Бехтери, вулиця Благодатна, будинок 50. 

Законом України "Про доступ до судових рішень" встановлений порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону, зокрема до відомостей, які дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

У Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднені судові рішення у справах № 654/4618/14-ц, № 821/2153/15-а, № 821/537/16.

Обставин, які стосуються предмету доказування у цій справі, частково були предметом розгляду інших справ:
1) Цивільна справа № 2-927/09 за позовом ОСОБА_2 до Новофедорівської сільської Ради про визнання права власності.
У даній справі рішенням рішенням Голопристанського районного суду від 05.05.2009 року позов було задоволено, за ОСОБА_2 було визнано право власності на підпірну стіну,огорожу з освітлювальною мережею,поперечну стінку, бордюр, мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язати Херсонське бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказане нерухоме майно.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29.07.2010 року (реєстраційний номер ухвали 13152602) вказане рішення було скасовано і справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
2) Цивільна справи № 654/4618/14-ц за позовом прокурор Голопристанського району Херсонської області інтересах Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , третя особа – приватний нотаріус Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршалова Марина Володимирівна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна.
У даній справі рішенням Голопристанського районного суду від 11.02.2015 року позов було задоволено, ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 травня 2015 року воно було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 року зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій були залишені без змін. 
3) Адміністративна справа № 821/2153/15-а за позовом заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
У даній справі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року (за якими було скасовано державну реєстрацію поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації та було скасовано рішення державного реєстратора від 18.03.2015 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на частину підпірної стінки, огорожу, мостіння, сходові марші, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520) було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
4) Адміністративна справа № 821/537/16 (новий розгляд вказаної вище справи № 821/2153/15-а, якій після повернення на новий розгляд було присвоєно новий номер).
У даній справі постановою Херсонського окружного адміністративного суду, залишеним без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016 року, позов було задоволено частково, було скасовано рішення державного реєстратора від 18 березня 2015 року за №20072051 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна – частину підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520, в іншій частині позовних вимог було відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 31.07.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016 року було скасовано, а провадження у справі закрито, було роз`яснено що справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

З наведених вище судових рішень, матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.
Рішенням виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради №108 від 23 липня 2008 року ПП ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проектної документації на будівництво набережної від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " по АДРЕСА_1 , при умові, якщо даний об`єкт після його будівництва буде переданий на баланс сільської ради (гарантійний лист).

Рішенням Голопристанського районного суду від 05 травня 2009 року за ОСОБА_2 визнано право власності на підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, мостіння, розташовані від бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою АДРЕСА_1 , та зобов`язано Херсонське бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказане нерухоме майно.
На підставі рішення Голопристанського районного суду від 05 травня 2009 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 22 липня 2009 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на підпірну стіну, огорожу з освітлювальною мережею, поперечну стінку, бордюр, мостіння, що розташовані від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " по АДРЕСА_1 .
Зазначене рішення скасовано ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29.07.2010 року.

30 червня 2010 року ОСОБА_2 з ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру, мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку "Мрія" довжиною 29,5 метрів від 147,0 м до 177,0 м включно.

11 лютого 2015 року рішенням Голопристанського районного суду у цивільній справі №654/4618/14-ц задоволено позов прокурора Голопристанського району та визнано недійсним договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлювальною мережею, поперечної стінки, бордюру мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " довжиною 29,5 метрів від 147,0 м до 177,0 м включно в АДРЕСА_1 , укладений 30 червня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Херсонської області Маршаловою М.В. за реєстраційним номером 1844 (а.с.16-19).

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 травня 2015 року рішення Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року залишено без змін (а.с.20-23).

Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 року зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій були залишені без змін (а.с.24-32).

Відповідно до запису в Реєстрі обтяжень від 31 жовтня 2014 року існує такий вид обтяження стосовно спірного нерухомого майна як арешт нерухомого майна, на підставі ухвали суду від 27.10.2014 року у справі № 654/4618/14-ц.

Згідно із вказаною ухвалою Голопристанського районного суду від 27.10.2014 року у справі № 654/4618/14-ц, яка оприлюднена в ЄДРСР, суд задовольнив заяву прокуратури Голопристанського району Херсонської області в інтересах Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про забезпечення позову та наклав арешт на об`єкти нерухомого майна, зокрема і на спірне майно.

10 березня 2015 УДАБІ в Херсонській області за №ХС 141150620149. зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації – реконструкція підпірної стіни, огорожі, мостіння, сходових маршів по АДРЕСА_1 ), подану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.33-38). 

На підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції 18 березня 2015р за №20072051 вчинено державну реєстрацію права власності  ОСОБА_1  на частину підпірної стінки, огорожі, мостіння, сходових маршів, що розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520 (а.с.39).
18 березня 2015 року на підставі вказаного рішення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Голопристанського районного управління юстиції внесено запис про реєстрацію права власності. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 35054656 від 18 березня 2015 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та договору оренди земельної ділянки – 15.08.2015 року зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 0,0298 під цим об`єктом згідно договору оренди (строк дії: 15.08.2023р), укладеного між ОСОБА_1 та Новофедорівською сільською радою (а.с.79-80; 81).

Згідно Акту перевірки від 02.07.2015 року дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності встановлено відсутність порушень ОСОБА_1 при здійсненні будівництва спірного нерухомого майна (а.с.85).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно із ч.1 ст.15 вказаного Закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 19 зазначеного Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно зі статтею 24 даного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. №868 (пункти 8, 13 Порядку №868).

Пунктом 15 Порядку № 868 передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями. За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації. (п. 20 Порядку № 868).

Так, ч.1 п.36 цього Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п.37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є зокрема, 1) укладений в встановленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; …5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону;… 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією;…10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;… 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно п.49 Порядку № 868 у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою, якою є замовник будівництва, подаються документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об`єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Пунктом 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, визначено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п`яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом. Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили. Про скасування реєстрації декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня її скасування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за умови наявності належним чином зареєстрованих декларацій про початок будівельних робіт і про готовність об`єкта до експлуатації, обставини виявлення у вказаних деклараціях недостовірних даних, які дозволяють кваліфікувати об`єкт як самочинне будівництво, є підставою для скасування реєстрації цих декларацій самою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю або в судовому порядку.

Отже, підставами для скасування реєстрації декларацій про початок будівельних робіт чи про готовність об`єкта до експлуатації є виявлення у деклараціях недостовірних даних, внесених замовником, які дають підстави кваліфікувати об`єкт будівництва як самочинне будівництво.

Щодо вимоги про скасування державної реєстрації поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка подавалась ОСОБА_1 до державної реєстраційної служби, були додані: копія витягу, виданого державним реєстратором Крамаренко Т.А. від 15 серпня 2013 року за №8040388; копія договору купівлі-продажу №1844 від 30 червня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Маршаловою М.В.; копія декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія ХС №141150620149, виданої управлінням ДАБІ у Херсонській області; копія технічного паспорту б/н, виданого 24 лютого 2015 року експертом ОСОБА_17 .

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06 травня 2015 року, визнано недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частини підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " довжиною 29,5 метрів від 147,0 м до 177,0 м включно в АДРЕСА_1 , укладений 30 червня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 6 травня 2015 року, а тому рішення Голопристанського районного суду від 11 лютого 2015 року набрало законної сили лише 6 травня 2015 року. В той же час, і реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації, і реєстраційні дії щодо вказаного майна проведені до моменту набрання законної сили судовим рішенням, зокрема, 10 та 18 березня 2015 року відповідно.
Апеляційний суд зазначає, що, виходячи із наявного запису в Реєстрі обтяжень від 31 жовтня 2014 року, відповідно до якого існує такий вид обтяження стосовно спірного нерухомого майна як арешт нерухомого майна, існування обтяження нерухомого майна у вигляді арешту не є обов`язковою підставою для зупинення чи відмови у проведенні спірної реєстрації права власності, оскільки така реєстрація не була пов`язана із відчуженням нерухомого майна, а проводилась внаслідок проведеної реконструкції спірного об`єкту нерухомості. 

Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкта до самочинного в силу його узаконення.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16, від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, від 12 червня 2019 року у справі № 916/1986/18, від 28.07.2021 року у справі № 564/2072/19.

У своїй постанові від 03.03.2021 року у справі № 915/161/20 Верховний Суд зазначив, що "ані факт наявності декларації про готовність до експлуатації нежитлових приміщень магазину, ані факт державної реєстрації права власності на цей об`єкт не змінюють статусу спірного майна, як самочинного збудованого, а тому, враховуючи також заперечення Міської ради проти визнання права власності Товариства на самочинно збудовані приміщення, позовні вимоги щодо зобов`язання Відповідача знести зазначені нежитлові приміщення підлягають задоволенню на підставі частини 4 статті 376 ЦК України".

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, у зв`язку з чим, такою декларацією будь-які права та охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не несе будь-яких правових наслідків.

В ході судового розгляду не встановлено факту внесення в зазначену декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 10 березня 2015 року недостовірних даних, земельна ділянка під цим об`єктом перебувала у користуванні ОСОБА_1 згідно договору оренди, також відсутність порушень при здійсненні будівництва підтверджено наданим Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області актом перевірки від 02.07.2015 року дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, в цій частині рішення суду є законним і обґрунтованим.

Щодо вимог про скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно та про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне майно
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952 викладено у новій редакції.

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч.2 ст.26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Тобто, з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав. 

У постанові від 16.06.2021 року у справі № 761/42036/18-ц, в якій позивач просив скасувати запис про право власності, внесений нотаріусом на підставі рішення про державну реєстрацію права власності щодо об`єкту нерухомого майна, Верховний Суд зробив такий висновок: "установивши, що відповідач набула право власності на квартиру у спірному житловому будинку на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16 жовтня 2003 року загальною площею лише 66,80 кв. м, що складається із двох житлових кімнат та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів законності набуття права власності на двохрівневу квартиру загальною площею 198,5 кв. м та доказів отримання згоди від інших мешканців будинку на збільшення площі її помешкання у спірному житловому будинку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що підстави для визнання правомірною реєстрації зазначеного права за відповідачем на квартиру більшою площею (198,5 кв. м) відсутні".

Також, у своїй постанові від 03.03.2021 року у справі № 915/161/20, в якій позовна вимога була вимога про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності відповідача на нерухоме майно та зобов`язання відповідача знести його, а суд першої інстанції, з рішенням якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольнивши повністю позов, скасував державну реєстрацію права власності відповідача на спірне нерухоме майно, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оформлено відповідним записом, Верховний Суд, залишивши без змін рішення судів попередній інстанцій, зробив такі висновки: 
--- факт державної реєстрації права власності, проведеної, зокрема, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не змінює правовий режим збудованих Товариством приміщень, як збудованих самочинно, позаяк збудовані дані приміщення на земельній ділянці, яку не було відведено для цієї мети (п.27);
--- спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. 
З огляду на викладене, а також враховуючи аксіому цивільного судочинства jura novit curia - "суд знає закон", Верховний Суд вважає, що встановивши в ході розгляду справи, що наявність слова "запис" у прохальній частині поданого позову не змінює суті заявлених Прокурором вимог, які направлені на поновлення прав Міської ради як розпорядника земель комунальної власності, суди попередніх інстанцій дійшли раціонального та логічного висновку про можливість скасування державної реєстрації права власності Товариства на самочинно збудоване майно. За обставин цієї справи колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень у цій частині, позаяк вважає, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму. Судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки, якою вказану вище, Верховний Суд не вважає.
Факт існування реєстрації права власності на майно, яке за судовим рішенням має бути знесено як самочинне, суперечить самій суті державної реєстрації прав, позаяк правопорядок не може визнавати і підтверджувати право власності, якого не існує (п.п.45, 46, 47). 

У цій справі, крім іншого, позивач просив скасувати внесений у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку. Тобто, по суті позовні вимоги у цій частині були направлені на поновлення прав сільської ради як розпорядника земель комунальної власності та захист майнових прав територіальної громади на об`єкт загального користування, а саме набережну с. Залізний Порт, яка має використовуватися для задоволення суспільних потреб, враховуючи, що після виготовлення проектної документації та будівництва підпірної стіни та дороги по її обслуговуванню, забору вказана споруда мала перейти у комунальну власність територіальної громади. 

Як встановлено у справі, судом апеляційної інстанції було скасовано 29.07.2010р рішення суду від 05.05.2009р про визнання за ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна, який за договором від 30.06.2010р, який у подальшому був визнаний недійсним рішенням суду від 11.02.2015р, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.05.2015р, був придбаний відповідачем ОСОБА_1 . 

Тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення державного реєстратора №20072051 від 18 березня 2015 року було прийнято до набрання законної сили судовим рішенням, яким визнано недійсним укладений договір купівлі-продажу спірного майна, тобто проведення реєстратором такої реєстрації на той час не було неправомірним. 

Однак, як зазначалось, пунктом 37 вказаного вище Порядку № 868 передбачено, що рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, відноситься до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Отже, рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 лютого 2015 року, яке набрало законної сили 06 травня 2015 року, є підставою для проведення державної реєстрації припинення прав власності ОСОБА_1 на частину підпірної стіни, огорожі з освітлюваною мережею, поперечної стінки, бордюру, мостіння, розташованих від бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_1 " до бази відпочинку " ІНФОРМАЦІЯ_2 " довжиною 29,5 метрів від 147,0 м до 177,0 м включно в АДРЕСА_1 . 

При цьому не має жодного значення той факт, що проведення цієї реєстрації було пов`язане не з переходом права власності від однієї особи до іншої, а внаслідок проведеної реконструкції ОСОБА_1 вказаного майна. Адже сама реконструкція проводилася відносно майна, яке відповідачем ОСОБА_1 набуто у власність незаконно, що встановлено судовим рішенням. Тобто, реконструкція нерозривно пов`язано зі спірним майном й не може розглядатися як окремий об`єкт права власності.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про відмову за необґрунтованістю в позові в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, які розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оформлено записом № 9078034 від 18.03.2015 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане майно. 

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що наявність у відповідача ОСОБА_1 . Свідоцтва про право власності на спірне майно не є перешкодою для скасування державної реєстрації права власності з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень":
--- у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону;
--- ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно з положеннями Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року "Про затвердження порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно":
--- записи про скасування державної реєстрації прав, відомості про скасування рішення державного реєстратора вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора (п.46);
--- для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, відомостей про скасування рішення державного реєстратора, скасування записів Державного реєстру прав зазначається індексний номер рішення (п.47);
--- до Державного реєстру прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав, відомостей про скасування рішення державного реєстратора скасування записів Державного реєстру прав вносяться відомості про підставу для внесення таких записів/відомостей чи скасування записів, зокрема, уповноважений суб`єкт, що видав документ (п.49).

Отже, однією з правових підстав для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації прав власності відповідача ОСОБА_1 на спірне майно є відповідне судове рішення про скасування державної реєстрації права власності. 

Саме за наявності договору купівлі-продажу спірного майна відповідачем була здійснена відповідна реєстрація та на підставі цього видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно №35054656 від 18 березня 2015 року, а тому визнання недійсним в судовому порядку такого договору виключає наявність правових підстав для подальшого перебування цього об`єкту нерухомості у власності відповідача ОСОБА_1 . 

Позовні вимоги в частині скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запису від 18.03.2015 року № 9078034 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне нерухоме майно, на думку суду апеляційного суду, задоволенню не підлягають через неналежний спосіб захисту права, оскільки, як вказувалось вище, на теперішній час (а саме з 16.01.2020 року) такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає. 

Отже, рішення суду першої інстанції в зазначеній частині (в частині скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2015 запису № 9078034 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно), яким у позові було відмовлено за необґрунтованістю, підлягає зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. 

При цьому суд апеляційної інстанції, погоджуючись з доводами апеляційної скарги у відповідній частині, вважає, що є помилковим висновок суду про недоведення позивачем порушення прав територіальної громади с. Новофедорівка реєстрацією права власності на спірне майно за відповідачем ОСОБА_1 . Адже у справі встановлено порушення вимог законодавства, що ставить під загрозу інтереси держави у сфері використання земель. Так, спірне майно знаходиться на землях запасу Новофедорівської сільської ради, категорію яких визначено як землі громадської забудови; згідно даних Державного земельного кадастру цільове призначення земельної ділянки – для розміщення та постійної діяльності органів МНС. Проти цього ніхто не заперечує. За вимогами земельного законодавства земельна ділянка із вказаним цільовим призначенням не може перебувати у приватній власності, оскільки знаходиться на землях загального користування та по суті є об`єктом загального користування, а саме набережною с. Залізний Порт, яка має використовуватися для задоволення суспільних потреб і перехід вказаного об`єкту у приватну власність обмежує право невизначеного кола осіб на користування ним. Крім того, перебування спірного майна у власності ОСОБА_1 порушує майнові права територіальної громади Новофедорівської сільської ради, оскільки після виготовлення проектної документації та будівництва підпірної стіни та дороги по її обслуговуванню, забору вказана споруда мала перейти у комунальну власність територіальної громади.

Також апеляційний суд, відхиляючи доводи відповідача ОСОБА_18 , надані у його відзиві на позовну заяву, вважає, що прокурор у своєму позові довів право представництва у суді законних інтересів держави.

Так, підставою для представництва інтересів держави в особі ради є тривале нездійснення радою захисту інтересів держави, а саме невжиття радою, що була достовірно обізнана про набуття спірного майна у власність ОСОБА_2 , а потім ОСОБА_1 , жодних заходів щодо скасування права власності вказаних осіб на майно та його перехід у комунальну власність. 

Положення ст.1311 Конституції України, ст.ст.2, 23 Закону України "Про прокуратуру", ч.ч.3, 4 ЦПК України, ст.189 ЗК України, ст.ст.10, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є підставою для такого представництва.

"Нездійснення заходу" полягає в тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, незважаючи на очевидний характер порушень, захист прав і законних інтересів відповідний орган не здійснює.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор у даному випадку виконую субсидіарну роль та на законних підставах замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснив захисту.

Необхідність у даному випадку захисту та відновлення порушеного державного інтересу на раціональне використання землі саме прокурором, обумовлено встановленням прокурором порушень інтересів держави та нездійснення уповноваженим органом – Новофедорівською сільською радою – захисту цих інтересів.

Щодо застосування позовної давності

Відмовляючи за необґрунтованістю з задоволенні позовних вимог про скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно та про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне майно, суд першої інстанції, в той же час, зазначив про те, що прокурором пропущено строк звернення до суду з вимогами про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірне нерухоме майно та скасування запису про реєстрацію відповідно до ст.257 ЦК України, який закінчився 12.06.2018 року. 

       Отже, суд не врахував того, що відмова у позові через сплив позовної давності можлива лише у випадку порушення права чи законного інтересу позивача, про що зазначила і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.05.2018 року у справі № 369/6892/15-ц та інших постановах Верховного Суду.

У цій справі встановлено порушення прав та законних інтересів позивача, а тому важливим та вирішальним у даному випадку є питання наявності чи відсутності підстав для застосування позовної давності.

Норми цивільного законодавства щодо позовної давності встановлюють таке: перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України); позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України); зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (ст.266 ЦК України); позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦК України); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України); якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267). 

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне майно задоволенню не підлягає у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, оскільки про порушення прокуророві стало відомо 11.06.2015 року, а вперше звернувся він з вказаною вимогою 10.09.2019 року. Тобто, у цій справі стороною заявлено про застосування позовної давності.

Апеляційний суд, погоджуючись у цій частині з доводами апеляційної скарги, вважає, що причини пропущення позивачем позовної давності є поважними, а тому порушене право підлягає захисту, тобто позовну давність слід поновити.

Так, для захисту прав позивача вперше прокурор звернувся з подібним позовом у порядку адміністративного судочинства ще у липні 2015 року (справи №№ 821/2153/15-а, 821/537/16), тобто в межах позовної давності, при цьому справу було закрито судом касаційної інстанції 31.07.2019 року, тобто більше ніж через 4 роки. І майже відразу, 10 вересня 2019 року, прокурор звернувся до суду з цим позовом. Отже, є підстави для висновку про те, що помилка у визначенні підвідомчості відповідної справи, яка була виправлена лише Верховним Судом поза межами строку загальної позовної давності, не може мати наслідок позбавлення позивача права на захист свого порушеного права. Вказану помилку в даному випадку слід вважати поважною причиною пропуску позовної давності. 

Висновки суду апеляційної інстанції

З підстав зазначеного, відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції:
--- в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, які розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині, а саме про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, які розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оформлено записом № 9078034 від 18.03.2015 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане майно;
--- в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2015 запису № 9078034 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно підлягає зміні, з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови;
--- в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, зокрема позовної вимоги про скасування державної реєстрації поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації підлягає залишенню без змін.

       Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: 
--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених
позовних вимог (ч.1); 
--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову – на відповідача;
2) у разі відмови в позові – на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні позовної заяви та апеляційної скарги прокурором було сплачено судовий збір у встановленому законом розмірі відповідно 5 763,00 грн (а.с.1) та 8 644,50 грн (а.с.262), а всього ним було понесено судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору у сумі 14 407,50 грн (5 763,00 грн + 8 644,50 грн). 

Суд апеляційної інстанції вважає, що за обставинами справи, предмету позову та його остаточного вирішення, можна дійти висновку про те, що апеляційну скаргу по суті задоволено на 50 %, адже задоволено вимогу про скасування державної реєстрації права власності й відмовлено у задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації поданої декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Що ж до вимоги про скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майнозапису про реєстрацію права власності, то хоча суд апеляційної інстанції і вважав, що вона, як така самостійна, не підлягає задоволенню через неналежний спосіб захисту, проте по суті вона разом з вимогою про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на спірне майно була направлена на поновлення прав сільської ради як розпорядника земель комунальної власності та захист майнових прав територіальної громади на об`єкт загального користування, а саме набережну. А тому апеляційний суд врахував вказану вимогу при задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації права власності, зазначивши це у своєму судовому рішенні.

Таким чином, з урахуванням наведеного, з відповідача  ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури необхідно стягнути судові витрати у розмірі 7 203,75 грн ( 50 % від 14 407,50 грн).

Судові витрати підлягають стягненню саме з відповідача  ОСОБА_1 , оскільки позовна вимога, яка задоволена, стосується саме вказаної особи і не стосується іншого відповідача – Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області. 

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури Даниляка О. в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради (правонаступник – Бехтерська об`єднана територіальна громада), задовольнити частково.

       Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 травня 2021 рокув частині відмови у задоволенні позовної вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (правонаступник – Бехтерська сільська рада Скадовського району Херсонської області) до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, які розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520 скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на підпірну стінку, огорожу, мостіння, сходовий марш, які розташовані по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6522384300:02:075:0520, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно оформлено записом № 9078034 від 18.03.2015 року про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане майно.

Це ж рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (правонаступник – Бехтерська сільська рада Скадовського району Херсонської області) до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, ОСОБА_1 про скасування внесеного у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно 18.03.2015 запису № 9078034 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірне майно змінити, викласти його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Це ж рішення суду в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог, зокрема позовної вимоги Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області (правонаступник – Бехтерська сільська рада Скадовського району Херсонської області) до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Херсонській області, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації поданої ОСОБА_1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації залишити без змін.

       Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури судові витрати в розмірі 7 203,75 грн. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повного тексту постанови – 23 грудня 2021 року. 

Головуючий                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік

Судді:                                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  О.В. Кутурланова

                                               _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Н.В. Орловська