ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

26 січня 2022 року      
м. Харків

справа № 2-5626/2010
провадження №22-ц/818/1170/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Маміної О.В,, Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:

Позивач: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» ,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року, постановлену суддею Ульяніч І.В., -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Від представника ТОВ «ФК «Гефест» - адвоката Остащенко О.М. надійшла заява про залучення правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест». Обґрунтовуючи заяву посилався на те, що 23.08.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п. п. 1.1. якого Продавець - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» передає у власність Покупцеві - ТОВ «ФК «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у Додатку №1 до цього Договору. Право вимоги вважається переданими Покупцю з моменту підписання цього договору (п.2. Договору). Відповідно до Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019, до Правонаступника стягувача перейшло також право вимоги по Кредитному договору № М-253-07-ФО від 13.09.2007, укладеному з ОСОБА_1 . Відповідно до Додатку №2 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019, до Правонаступника стягувача перейшло також право вимоги по Договорам поруки №М-253/1-07-П від 13.09.2007 та №М-253/2-07-П від 13.09.2007, укладеним з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (01042, м. Київ, вул. Брановицького Ігоря, буд. 3, код ЄДРПОУ 42350033).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що правонаступник ТОВ «ФК «Гефест» не надало суду правовстановлюючі документи, тому вважає, що дійсним і єдиним кредитором у цій справі є первісний кредитор - ПАТ «Банк Фінанси та кредит». Вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною.

Представник ТОВ «Гефест» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що основною підставою, зазначеною апелянтом при оскарженні ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 є ненадання ТОВ «ФК «Гефест» витребуваних судом документів, що на його думку є підставою для застосування п. 9 ч. 1 ст. 297 ЦПК України - залишення заяви без розгляду. Слід зазначити, що незважаючи на бажання відповідача отримати додаткові докази у справі, ним не дотримано вимог ЦПК України та не подано клопотання про витребування доказів, а судом не винесено ухвалу про витребування доказів, яка є єдиним можливим варіантом витребування додаткових доказів відповідно до чинного процесуального закону. Щодо відсутності у ТОВ «ФК «Гефест» права на здійснення фінансових послуг, вказує, що відсутність ліцензії на надання гарантій ніяким чином не впливає на правомочність ТОВ «ФК «Гефест» як кредитора по відношенню до відповідачів, оскільки інші ліцензії Товариства на Фінансові послуги на сьогоднішній день є дійсними. Вказує, що  розглядаючи зазначену заяву, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. При цьому суд оцінює також достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів, зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі на предмет їх нікчемності. Зазначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Наголошує, що задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 ЦК України). У матеріалах справи №2-5626/2010 немає відомостей про наявність судових рішень про визнання недійсним Договору відступлення прав вимоги від 23.08.2019 між ТОВ «ФК «Гефест» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», отже доводи скаржника є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2011 року Фрунзенским районним судом м. Харкова у справі за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено судове рішення, відповідно до якого позовні вимоги банку задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № М-253-07-ФО від 13.09.2007 року у сумі 6 936, 20 доларів США, що еквівалентно 55064,41 грн. та 183 785, 97 грн. Вирішено питання щодо судового збору.

Правонаступником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з правом вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № М-253-07-ФО є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», згідно Договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року.

Задовольняючи заяву про заміну стягувача правонаступником, суд першої інстанції виходив з того, що заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.52 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), що являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 5 ст. 15 закону «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. 

Відповідно до ч. 2, ч. 4, ч. 5, ч. 6 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. 

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

В своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 вказує на те, що ТОВ «ФК «Гефест» не надано суду правовстановлюючі документи кредитора, які дають йому право на стягнення боргу за договором кредиту № М-253-07-ФО від 13.09.2007 року.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «ФК «Гефест» надано належним чином посвідчені копії договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року та витяг з додатку №1 та № 2 до договору про відступлення прав вимоги від 23.08.2019 року, які підтверджують перехід прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які сумнівів щодо їх достовірності у колегії суддів не викликають. Вказані копії документів посвідчені адвокатом Остащенко О.М. у встановленому законом порядку.

До суду апеляційної інстанції апелянт не з`явився, клопотання про витребування оригіналів вказаних документів не надав. 

Доводи апеляційної скарги стосовно ненадання ТОВ «ФК «Гефест» оригіналу або належним чином завіреної копії ліцензії, яка надає право останньому здійснювати фінансові послуги, яка підтверджує можливість здійснювати діяльність в сфері стягнення валютних коштів боржника також не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного банку від 15.01.2021 №21/98-пк ліцензія на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг на послуги надання гарантій була анульована. 

Доказів того, що у ТОВ «ФК «Гефест» анульовані інші ліцензії Товариства на фінансові послуги матеріали справи не містять та суду не надано.

Крім того Договір відступлення прав вимоги від 23.08.2019 між ТОВ «ФК «Гефест» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» недійсним не визнано, отже доводи представника ОСОБА_1 є безпідставними. 

Як вбачається з матеріалів справи, заявником були подані до суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження того, що у спірних правовідносинах відбулася заміна стягувача, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення такої заяви та заміни стягувача його правонаступником.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів бере до уваги правовову позицію, викладену Верховним судом України в постанові від 20.11.2013 року, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів, вважає, що, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про залучення правонаступника.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість  ухвали суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в ухвалі суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4  - без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.В. Маміна

                                                                       О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови виготовлено 04 лютого 2022 року.