ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ    

03 березня 2022 року                                                        
м.Суми
Справа №585/2770/21 
Провадження № 22-ц/816/140/22
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О.Ю. (суддя-доповідач), 
суддів - Криворотенка В.І., Левченко Т.А.,                                             

сторони:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів», 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів»
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року, в складі судді Євтюшенкової В.І., ухвалене в м. Ромни,

                                                                     в с т а н о в и в:  

22 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на користь позивача ОСОБА_1 48435 грн 93 коп заборгованості по заробітній платі та 2000 грн у відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на користь позивача ОСОБА_1 1500 грн витрат на правову допомогу.
Стягнуто з ТОВ «Роменський завод продтоварів» на користь держави судовий збір у сумі 1816 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині стягнення з товариства на користь держави судового збору в сумі 1846 грн, ТОВ ««Роменський завод продтоварів» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в цій частині.
Вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 мають майновий характер з ціною позову 50435,93 грн, тому відповідно до Закону України «Про судовий збір», п. 13 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, судовий збір розраховується із загальної суми ціни позову, а не за кожну вимогу майнового характеру окремо, як помилково вирішив суд першої інстанції. 
Вважає, що за вимогу про стягнення заробітної плати позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а заподіяння моральної шкоди не доведено, тому судовий збір за таку вимогу не підлягає стягненню. 

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому на підставі  ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову 50435,93 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги,  колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає. 
Так, суд першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, врахувавши, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь держави 1816 грн судового збору, з яких: 908 грн - за вимогу про стягнення заробітної плати та 908 грн - за вимогу про відшкодування моральної шкоди. 
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 141 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Статтею 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої цивільним процесуальним законодавство.
Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року встановлено у розмірі 2270 гривень.  
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складається з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.  
У  п. 13 постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 роз`яснено, якщо у позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог, при цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. 
З матеріалів справи вбачається, що судом задоволено дві вимоги майнового характеру: про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 48435 грн 93 коп та про відшкодування моральної шкоди у сумі 2000 грн, тобто ціна позову ОСОБА_1 становила 50435 грн 93 коп, а тому при подачі позову підлягав сплаті судовий збір у мінімальному визначеному законом розмірі - 908 грн (2270 гривень х 0,4).
При задоволенні позову суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про розподіл судових витрат між сторонами у порядку ст. 141 ЦПК України та, врахувавши звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», правильно визначив стягнення судового збору з відповідача на користь держави, однак розмір  таких витрат помилково визначив у сумі 1816 грн, як за дві позовні вимоги майнового характеру (908 грн + 908 грн).
За таких обставин, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції  обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права рішення суду в частині стягнення судового збору необхідно змінити на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст.  381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд 
                                                 п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» задовольнити частково.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 19 жовтня 2021 року змінити в частині стягнення судового збору.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Роменський завод продтоварів» в дохід держави 908 гривень судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.  

Головуючий -                                                                               О.Ю.Кононенко

Судді:                                                                                           В.І. Криворотенко

                                                                                                      Т.А. Левченко