Ухвала
17 грудня 2021 року
м. Київ
справа № 335/8567/21
провадження № 61-19994ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду 
з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води. 
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження 
по справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги 
з централізованого опалення, постачання гарячої води.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року у справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, повернуто заявниці.
06 грудня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року і ухвалити нове судове рішення.
У касаційній скарзі заявниця просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що копію ухвали суду апеляційної інстанції отримано нею 04 листопада 2021 року.
Оскільки причина пропуску процесуального строку є поважною, строк 
на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України підлягає поновленню.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пункті 3 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку. 
У відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання 
про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, 
про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, 
про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження 
за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову 
в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими 
або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню окремо від рішення суду, чітко визначається процесуальним законом. У переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, 
що визначений пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвала 
про відкриття провадження у справі відсутня.
Отже, ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 
від 09 вересня 2021 року касаційному оскарженню не підлягає.
У касаційній скарзі заявник оскаржує і ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року про повернення апеляційної скарги. 
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційна скарга 
 ОСОБА_1 подана на ухвалу Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року про відкриття провадження у справі, яка згідно статті 353 ЦПК України не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги заявниці. 
Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, якою розгляд справи не закінчено, є очевидною, не викликає розумних сумнівів. Застосування судом апеляційної інстанції вказаних вище процесуальних норм не суперечить сталій правозастосовчій практиці.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку 
про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції. 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.  
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову 
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги 
 ОСОБА_1 та змісту оскарженого судового рішення суду апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга в частині оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року про повернення апеляційної скарги є необґрунтованою.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду 
від 29 жовтня 2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою 
ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 09 вересня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2021 року у справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги 
з централізованого опалення, постачання гарячої води - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Є. В. Синельников
 
       С. Ф. Хопта
 
       В. В. Шипович