Номер провадження: 22-ц/813/2557/22 
Номер справи місцевого суду: 522/9351/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого: Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Поштамту ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої невиконанням зобов`язань перед позивачем по доставці підписаного видання та відсутністю відповіді на запит позивача,
В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Поштамту ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої невиконанням зобов?язань перед позивачем по доставці підписного видання та відсутністю відповіді на запити позивача. Позивач просить визнати платну послугу Поштамту ЦВЗ № 1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» з доставки йому протягом 2017 року газети «Секретные материалы 20 века» виконаною з неналежною якістю та не у повному обсязі. У зв`язку з наданням відповідачем йому, як споживачу, платних послуг з доставки газети «Секретные материалы 20 века» неналежної якості та не у повному обсязі, а також за ненадання будь-яких відповідей на два його мотивованих звернення на ім`я керівника поштової структури просив стягнути з відповідача спричинену йому моральну та матеріальну шкоду у розмірі встановленому під час судового розгляду його позовної заяви.
26 жовтня 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну позовних вимог до відповідача згідно з ст. 31 ЦПК України та безспірність того, що додаткові обставини, які мають бути розглянути судом є предметом взаємовідносин сторін у справі, а додаткові позовні вимоги регламентуються тими ж 2 законами: ст. 3, п.2, ст.19, ст.21 і ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. ст. 14, 18, 20 і 25 Закону України «Про звернення громадян»», в яких зазначив, що його додаткові претензії до відповідача є слідством того, що аналізуючи оплату та об`єм послуг, наданих по двом поштовим відправленням на замовлення з повідомленням про вручення в Генконсульстві Республіки Польща в м. Одесі від 24.12.2017 року та від 21.07.2018 року він виявив безспірний факт порушення відповідачем п.2 ст.19 і ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі порушення його прав визначати «обсяг» послуги, що ним замовлялась і відсутності прозорості різної вартості отриманої з нього оплати за дані послуги. 16.08.2018 року він зареєстрував у відповідача свою заяву за № 2356 з даними претензіями та вимогами особистої участі у розгляді заяви по суті. Безспірний факт того, яким чином не були б направлені відповіді відповідачем на заяви позивача від 02.10.2017 року за № 1252, від 23.01.2018 року за № 9 та його заяву від 16.08.2018 року за № 2356, відповідач розглядати не забажав. Суми відшкодування спричиненої йому шкоди будуть визначені ним після ознайомлення з запереченням сторони відповідача на його претензії до нього. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну позовних вимог.
29 грудня від ОСОБА_1 до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року.
Постановою Одеського апеляційного суду від 09 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року – скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про прийняття заяви про доповнення позовних вимог.
Протокольною ухвалою суду від 10 січня 2020 року прийнято доповнення до позовних вимог.
10 січня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси призначено справу до розгляду по суті.
24 січня 2020 року від ОСОБА_1 до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 10 січня 2020 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 повернуто до Приморського районного суду м. Одеси для виконання вимог п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України.
11 березня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто апелянту.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Поштамту ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої невиконанням зобов`язань перед позивачем по доставці підписаного видання та відсутністю відповіді на запит позивача – відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Поштамту ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої невиконанням зобов`язань перед позивачем по доставці підписаного видання та відсутністю відповіді на запит позивача – задовольнити, розглянути апеляційну скаргу на рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року в присутності ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга мотивована тим, що судове рішення від 14.01.2021 року постановлене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, взагалі без якого небуть усестороннього, повного та об`єктивного розгляду та вивчення всіх важливих обставин справи, без участі сторін у справі, що призвело до порушення всіх прав позивача згідно ст. 43 ЦПК України. Апелянт вважає, що судове рішення від 14.01.2021 року мотивовано заздалегідь надуманими твердженнями відповідача та судді (з ігноруванням доказів, наданих позивачем, які знаходяться в матеріалах справи), тому на його думку вони не тільки не є доказами достовірними та достатніми, а вони взагалі не є доказами згідно ст. 76-81 ЦПК України. Більш того, апелянт звинувачує головуючого суддю Чернявську Л.М. в завідомій фальсифікації протоколу судового засідання від 14.01.2021 року та фальсифікації змісту ухвали судді від 14.01.2021 року про відвід судді, котрого не було та про яке нічого не було сказано в судовому рішенні від 14.01.2021 року та про яке позивач дізнався тільки 26.02.2021 року після ознайомлення з матеріалами справи. Апелянт звинувачує суддю Чернявську Л.М. в тому, що в судовому засіданні від 14.01.2021 року вона на його думку незаконно примушувала позивача, у відсутність представника позивача почати розгляд позовних вимог по суті. ОСОБА_1 зазначає, що суддя Чернявська Л.М. в судовому засіданні 14.01.2021 року відмовила позивачу в клопотанні про надання йому часу на підготовку відводу судді в письмовій формі та стала примушувати його заявити їй відвід в усній формі. Апелянт зазначає, що суддя Чернявська Л.М. не захотіла розглянути його заяву від 12.12.2019 року (на неправомірні дії судді), які він озвучив в судовому засіданні 10.01.2020 року , як і не захотіла розглянути та винести ухвали по аналогічним заявам, які були подані ОСОБА_1 через канцелярію суду та які наявні в матеріалах справи. В судовому засіданні від 14.01.2021 року на думку апелянта, суддя незаконно заборонила позивачу озвучити заяву від 12.01.2021 року (у зв`язку з її неправомірними діями) та ОСОБА_1 залучив її до матеріалів справи через канцелярію суду вже 15.01.2021 року. Апелянт вважає, що суддя Чернявська Л.М. незаконно підтримала надумані доводи представника відповідача про те, що вони з вини позивача не можуть надати суду свій відзив на заяву позивача про розширення його позовних вимог, згідно рішення апеляційного суду від 09.07.2019 року, а тому на думку апелянта дана заява позивача розгляду не підлягає. Апелянт також вважає, що суддя Чернявська Л.М. сплановано в інтересах сторони відповідача, чотири рази зривала судові засідання, оформлюючи протокольно неявку відповідача до його приходу, а неявку позивача в судове засідання від 04.12.2019 року оформили протокольно до призначеного часу початку судового засідання.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Одеської дирекції АТ «Укрпошта» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року залишити без задоволення, а рішення без змін посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно встановив природу правовідносин та прийшов до правильного висновку. У поданому відзиві відповідач посилається на порядок розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, затверджений наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (правонаступником якого є ПАТ «Укрпошта») № 100 від 16.02.2015 року. Відповідно до вищезазначеного порядку вимоги, пред`явлені передплатником щодо невручення газет приймаються протягом одного місяця з дня неодержання номера. Таким чином позивач пропустив термін встановлений для заявлення відповідних вимог. Крім цього, відповідно до повідомлення Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса», відправленого електронною поштою Відповідачеві 16.04.2018 року, замість газети «X files Секретные материалы 20 века», яка передплачена позивачем, за ініціативи редакції зазначеного видання проведена заміна передплачених номерів за період з липня по грудень 2017 року наступним чином:
-Журнал «X files Секретные материалы 20 века. Досье» замість газети «X files Секретные материалы 20 века» - номери 1/2017, 6/2016 передплатникам липня 2017 року, номер 5/2016 передплатникам серпня 2017 року номер 8-10/2016 передплатникам серпня-вересня 2017 року.
-Журнал «Криминальный отдел» замість газети «X files Секретные материалы 20 века» - номери 1/2016, 1/2017 передплатникам жовтня 2017 року, номери 6/2016, 5/2016 передплатникам листопада 2017 року, номер 4/2016 передплатникам грудня 2017 року.
Виходячи з цього відповідач зазначає, що заміна номерів одного видання іншими відбувалось з обставин, що не залежали від позивача. Зазначені номери інших видань були доставлені позивачу, що він зазначає в позовній заяві та проти чого не заперечує в апеляційній скарзі. 
Крім цього, відповідач зазначає, що п.3.5. вказаного порядку взагалі виключає відповідальність розповсюджувача, яким є відповідач за порушення умов передплати, зазначених у каталозі, в тому числі за вихід об`єднаних номерів періодичних друкованих видань, за невихід або несвоєчасний вихід періодичних друкованих видань, за зміну назви, форми та ліквідацію періодичних друкованих видань, за зміст анотації на періодичні друковані видання, що подається ним до каталогу, та зміст самих періодичних друкованих видань, а також за друк періодичних друкованих видань з поліграфічним браком, оскільки відповідальність перед передплатниками несе Видавець. Одеська дирекція АТ «Укрпошта» вважає, що в даному випадку виконавець (відповідач) своєчасно виконував власні зобов`язання та доставляв позивачу видання, які замінені з ініціативи видавця. Відповідач зазначає, що у позовній заяві взагалі не вказано у чому саме полягає протиправність діяння заподіювача моральної шкоди, не визначено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
13.05.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла від ОСОБА_1 заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Заявник вважає, що оскільки справа в суді першої інстанції розглядалась у загальному провадженні, відповідач позовні вимоги не визнав, а ціна позову не визначена остаточно, тому є всі підстави розглядати апеляційну скаргу в загальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч.6 ст.279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
До призначення справи до розгляду по суті в суді першої інстанції, тобто до судового засідання, яке відбулось 10 січня 2020 року позивач не уточнив позовні вимоги та не визначив обсяг матеріальної та моральної шкоди, тому вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Даний спір підпадає під вказане визначення наведеної норми закону.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Жодних конкретних обставин справи, з урахуванням яких суд апеляційної інстанції, відповідно до приписів ч.3 ст. 369 ЦПК України, вправі вирішити питання про виклик в судове засідання учасників справи,  ОСОБА_1 обґрунтовано не було, у зв`язку із чим, заявлене клопотання позивача задоволенню не підлягає. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за порушення умов передплати, зазначених у каталозі, в тому числі за вихід об`єднаних номерів періодичних друкованих видань, за невихід або несвоєчасний вихід періодичних друкованих видань, за зміну назви, форми та ліквідацію періодичних друкованих видань, за зміст анотації на періодичні друковані видання, що подається ним до каталогу, та зміст самих періодичних друкованих видань, а також за друк періодичних друкованих видань з поліграфічним браком відповідальність перед передплатниками несе Видавець, а не Поштамт ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта».
Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам, заснований на законодавстві та є вірним.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 07 грудня 2016 року ОСОБА_1 оформив та сплатив в 20-му почтовому відділенні зв`язку м. Одеси річну підписку і доставку газети «Секретные материалы 20 века» 24 екземпляри газети зі сплатою вартості послуг у розмірі 269 грн.92коп.
Газета «Секретные материалы 20 века» друкується два рази на тиждень, що не оскаржується учасниками справи.
За січень та лютий 2017 року ОСОБА_1 отримав 4 номери газети, згодом ще два номера після чого позивач перестав отримувати газету «Секретные материалы 20 века». У зв`язку з чим, звернувся відповідним листом до начальника Поштамту ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта». Відповіді на заяву позивач не отримував, але 08 листопада ОСОБА_1 знайшов у своєму поштовому ящику дві газети «Секретные материалы» з нумерацією 9-10/453/ та 11-12/454/ за травень та червень.
Крім того, судом було встановлено, що відповідно до повідомлення Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса», відправленого електронною поштою Відповідачеві 16.04.2018 року, замість газети «X files Секретные материалы 20 века», яка передплачена позивачем, за ініціативи редакції зазначеного видання проведена заміна передплачених номерів за період з липня по грудень 2017 року наступним чином:
-Журнал «X files Секретные материалы 20 века. Досье» замість газети «X files Секретные материалы 20 века» - номери 1/2017, 6/2016 передплатникам липня 2017 року, номер 5/2016 передплатникам серпня 2017 року номер 8-10/2016 передплатникам серпня-вересня 2017 року.
-Журнал «Криминальный отдел» замість газети «X files Секретные материалы 20 века» - номери 1/2016, 1/2017 передплатникам жовтня 2017 року, номери 6/2016, 5/2016 передплатникам листопада 2017 року, номер 4/2016 передплатникам грудня 2017 року.
Судова колегія виходить з такого.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (розрахунковий документ).
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Пунктом 6 частини 1 статті 4 цього Закону передбачено право споживачів на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.
Відповідач АТ «Укрпошта», як український національний поштовий оператор, здійснює свою діяльність відповідно до національного законодавства України, Закону України «Про поштовий зв`язок», Правил надання послуг поштового зв`язку, Порядку та умов надання послуг з пересилання міжнародних поштових відправлень, Всесвітньої поштової конвенції, яка ратифікована Україною.
Закон України «Про поштовий зв`язок» визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг.
Основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку на підставі статті 3 Закону України «Про поштовий зв`язок» є, зокрема, захист інтересів користувачів, забезпечення надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня якості, доступність до ринку послуг поштового зв`язку.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв`язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку.
Послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.
У договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Договір про надання послуги поштового зв`язку вважається укладеним після оплати користувачем вартості цієї послуги, якщо інше не передбачене відповідними договорами.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про поштовий зв`язок» оператори забезпечують  доступ користувачів до інформації про тарифи, правила надання послуг поштового зв`язку,   строки пересилання поштових відправлень, режими роботи об`єктів поштового зв`язку,  заборонені до пересилання предмети, відповідальність операторів перед користувачами тощо.
Стаття 18 Закону України «Про поштовий зв`язок» визначає відповідальність оператора поштового зв`язку за порушення законодавства у сфері надання послуг поштового зв`язку.
Зокрема, за невиконання чи неналежне виконання послуг з пересилання внутрішніх поштових відправлень, доручень користувачів щодо поштових переказів оператори несуть таку матеріальну відповідальність перед користувачами, а саме: за несвоєчасну доставку усіх видів реєстрованих поштових відправлень - штраф у розмірі 25 відсотків вартості послуг поштового зв`язку.
Оператор не несе матеріальної відповідальності за поштові відправлення, якщо: поштове відправлення на підставі закону підлягає вилученню, конфіскації або знищенню; втрата або пошкодження вкладення поштового відправлення сталися внаслідок дії непереборної сили (землетрус, ураган, повінь тощо); нестача або пошкодження вкладення поштового відправлення сталися внаслідок порушення відправником встановлених законодавством України правил щодо обмежень у пересиланні предметів та речей; поштове відправлення (поштовий переказ) видано (виплачено) адресату під розписку про одержання; заяву про розшук поштового відправлення (поштового переказу) подано до об`єкта поштового зв`язку після шести місяців з дня приймання; поштове відправлення з оголошеною цінністю, прямий контейнер були прийняті від відправника закритими, оболонка поштового відправлення або сам контейнер, печатка чи пломба відправника не пошкоджені, а маса поштового відправлення або прямого контейнера відповідає масі, визначеній під час його приймання до пересилання.
Згідно з пунктом 10 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, оператори поштового зв`язку зобов`язані забезпечувати: надання послуг поштового зв`язку встановленого рівня, якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв`язку, умов договору; пересилання поштових відправлень, що належать до універсальних послуг поштового зв`язку, у нормативні строки, встановлені Мінінфраструктури; пересилання поштових відправлень, що не належать до універсальних послуг поштового зв`язку, поштових переказів у нормативні строки, встановлені ними самостійно згідно із законодавством.

Пунктом 129 Правил надання послуг поштового зв`язку визначено, що оператор поштового зв`язку за невиконання чи неналежне виконання послуг поштового зв`язку несе відповідальність перед користувачами послуг поштового зв`язку згідно із законом.
Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, Правила визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів.
Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо )або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Так, з матеріалів справи вбачається, що підставою виникнення правовідносин у вказаній справі є договір, який був укладений 07 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та Поштамтом ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта», відповідно до якого ОСОБА_1 оформив та сплатив в 20-му почтовому відділенні зв`язку м. Одеси річну підписку і доставку газети «Секретные материалы 20 века» 24 екземпляри газети зі сплатою вартості послуг у розмірі 269 грн.92коп.
Газета «Секретные материалы 20 века» друкується два рази на тиждень, що не оскаржується учасника справи.
За січень та лютий 2017 року ОСОБА_1 отримав 4 номери газети, згодом ще два номера після чого позивач перестав отримувати газету «Секретные материалы 20 века». У зв`язку з чим, звернувся відповідним листом до начальника Поштамту ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта». Відповіді на заяву позивач не отримував, але 08 листопада ОСОБА_1 знайшов у своєму поштовому ящику дві газети «Секретные материалы» з нумерацією 9-10/453/ та 11-12/454/ за травень та червень.
З матеріалів справи також вбачається, що згідно повідомлення Державного підприємства по розповсюдженню періодичних видань «Преса», замість газети «X files Секретные материалы 20 века», яка передплачена позивачем, за ініціативи редакції зазначеного видання проведена заміна передплачених номерів за період з липня по грудень 2017 року наступним чином:
-Журнал «X files Секретные материалы 20 века. Досье» замість газети «X files Секретные материалы 20 века» - номери 1/2017, 6/2016 передплатникам липня 2017 року, номер 5/2016 передплатникам серпня 2017 року номер 8-10/2016 передплатникам серпня-вересня 2017 року.
-Журнал «Криминальный отдел» замість газети «X files Секретные материалы 20 века» - номери 1/2016, 1/2017 передплатникам жовтня 2017 року, номери 6/2016, 5/2016 передплатникам листопада 2017 року, номер 4/2016 передплатникам грудня 2017 року.
Тобто, з вказаного вбачається, що заміна номерів одного видання іншим відбулось з обставин, що не залежали від відповідача. Зазначені номери інших видань були доставлені позивачу, а тому апеляційний суд вважає, що працівники поштового зв`язку належним чином виконали свої зобов`язання щодо доставки поштових відправлень, а саме газети «Секретные материалы 20 века» зі змінами, яку передплатникам здійснила сама редакція зазначеного видання. Крім того дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не вбачає наявності нарікань у ОСОБА_1 щодо доставки йому зазначених номерів інших видань.
Крім того, відповідно п.3.5 Порядку розповсюдження періодичних друкованих видань за передплатою, затверджений наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» № 100 від 16.02.2015 року, за порушення умов передплати, зазначених у каталозі, в тому числі за вихід об`єднаних номерів періодичних друкованих видань, за невихід або несвоєчасний вихід періодичних друкованих видань, за зміну назви, форми та ліквідацію періодичних друкованих видань, за зміст анотації на періодичні друковані видання, що подається ним до каталогу, та зміст самих періодичних друкованих видань, а також за друк періодичних друкованих видань з поліграфічним браком відповідальність перед передплатниками несе Видавець.
З урахуванням вищенаведеного у справі, рішення яке оскаржуються, апеляційний суд вважає, що Поштамт ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» не є належним відповідачем, оскільки не є особою, яка повинна відповідати за пред`явленим позовом. Належним відповідачем у справі, за вищевказаного обґрунтування, є саме редакція газети «X files Секретные материалы 20 века», а Поштамт ЦВЗ №1 Одеської дирекції ПАТ «Укрпошта» мало би бути залучено як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.
Апеляційний суд, виходячи з його повноважень, позбавлений можливості змінювати суб`єктний склад учасників справи.
З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити за вищевказаних підстав.
Вищезазначене не позбавляє ОСОБА_1 можливості за наявності відповідних фактів звернутися до суду з відповідним позовом, визначившись з належним відповідачем.
Крім того, дослідивши подану апеляційну скаргу, апеляційний суд встановив, що вона грунтується лише на одних посиланнях апелянта щодо неправомірності дій судді першої інстанції ОСОБА_2 під час розгляду справи по суті, при цьому апелянт не надає жодних пояснень щодо неправомірних дій з боку відповідача у справі та не спростовує по суті висновок районного суду, який покладений в основу оскаржуваного судового рішення.
Апеляційний суд вважає, що посилання апелянта щодо неправомірності дій судді першої інстанції Чернявської Л.М під час розгляду справи по суті ґрунтуються на припущеннях, оскільки судом першої інстанції надано правильну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, а також кожному з них окремо, і зроблено правильний висновок, з яким погоджується й апеляційний суд, про те, що відповідальність перед передплатниками за заміну номерів одного видання іншим несе Видавник, яким прийняте відповідне рішення,  а не поштова служба, яка доставила позивачу такі замінені номери газети, а тому заявлений позов не підлягає задоволенню.
Більш того, апелянт звинувачує суддю Чернявську Л.М. в завідомій фальсифікації протоколу судового засідання від 14.01.2021 року, до якого суддя взагалі не має відношення, оскільки відповідно до ст. 248 ЦПК України секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом та несе всю відповідальність щодо викладених у ньому обставин по справі та правильності його оформлення.
Крім того, з оскаржуваного рішення суду вбачається, що в судовому засідання 14 січня 2021 року при розгляді справи по суті позивач заявив усний відвід головуючому судді та своєю поведінкою не сприяв подальшому розгляду справи по суті.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року у задоволені заяви ОСОБА_1  про відвід судді Чернявської Л.М. відмовлено.
Після виходу головуючого з нарадчої кімнати та оголошення ухвали з`ясовано, що позивач ОСОБА_1 залишив залу судових засідань до проголошення рішення. Обставин, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права апеляційним судом не встановлено, оскільки всі докази, заяви, пояснення у справі були детально вивчені судом першої інстанції та кожному з них надано правову оцінку.
Іншим обставинам по справі, доводам апеляційної скарги та позовної заяви колегія суддів не надає оцінку, щоб не створити преюдиційність даного рішення апеляційного суду, оскільки по даній справі необхідно відмовити в позові саме за суб`єктним складом.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-
        П О С ТА Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадках визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено: 07.02.2022 року.

               Головуючий:                О.М. Таварткіладзе
               Судді:                О.В.Князюк
       С.О.Погорєлова