КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/1927/2022                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                          Справа № 755/3982/21
 
20 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.    
                                - Левенця Б.Б.
при секретарі           - Ющенко Я.М.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Кравченка М.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту,-
 
                                                 в с т а н о в и в:
 
01 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту. 
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що у січні 2021 року державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби було накладено арешт на її банківський рахунок, який вона використовувала для отримання коштів від Державної служби зайнятості України в якості соціальної допомоги по безробіттю. В лютому 2021 року вона відкрила новий рахунок для отримання соціальної допомоги по безробіттю, на який державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби знову наклав арешт.
Вважає, що державний виконавець Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не мав права накладати арешт на кошти, що знаходяться на рахунку, на який вона отримує допомогу по безробіттю.
З огляду на вище викладене, просила суд зняти арешт з обох її рахунків, на які вона отримує соціальну допомогу по безробіттю, та повернути перераховані кошти в повному обсязі.
Ухвалою  Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2021 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту передано на розгляд Обухівському районному суду Київської області.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту відмовлено повністю.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 11 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року скасувати              та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були неповно  з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають дослідженим  доказам та вимогам закону.
Зазначає, що на початку лютого 2021 року вона звернулася до начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з її рахунку, проте останній надіслав листа в якому відмовився знімати арешт.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував факт порушення начальником Обухівського відділу  державної виконавчої служби ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» 
Звертає увагу, що не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що рахунки в банку,  на які надходила соціальна допомога по безробіттю, були звичайні, а не спеціальні, оскільки законодавство не потребує відкриття спеціальних рахунків для отримання допомоги по безробіттю.
Вважає, що відповідач, маючи інформацію про джерела надходження коштів, грубо порушивши Закон,  наклав арешт на її рахунки.  
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1   ОСОБА_2   повністю  підтримав доводи апеляційної скарни та просив її задовольнити.
Представник Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи судом  повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення  представника  позивачки,  вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31 травня 2017 року ОСОБА_1 змінила прізвище, ім`я, по батькові  на « ОСОБА_1 »
28 січня 2021 року головним державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленевичем Олексієм Вікторовичем на підставі виконавчого листа № 2-2128/1-10, виданого 08.09.2010 року Дніпровським районним судом м.Києва на виконання рішення  про стягнення  зі ОСОБА_1 на користь  ПАТ " Ерсте Банк" заборгованості в розмірі  1 161 663,50 грн., було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 станом на 30.01.2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» карту (  НОМЕР_1 ), на яку отримує соціальні виплати. Також, на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплати (переказ).
Згідно довідки Київського міського центру зайнятості ОСОБА_1 зареєстрована як безробітна в Дніпровській філії Київського міського центру зайнятості з 23 березня 2020 року.  Дохід за період з 23 березня 2020 року по 31 січня 2021 року становить 7 333,34 грн.
Відмовляючи в задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту з рахунків, суд першої інстанції посилався на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду не встановлено порушення прав та законних інтересів позивачки, як власника майна, які б були допущені саме визначеним позовом відповідачем та які б підлягали судовому захисту.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Законодавець у частині першій статті16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою    статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.
Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»  державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»  арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено    статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження»
Згідно із статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж  звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;
10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
 Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення її позовних вимог посилалась на те, що  Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірно було накладено арешт на її рахунок  у АТ КБ " ПриватБанк" та на рахунок у ПУМБ, оскільки на арештовані рахунки вона отримує допомогу по безробіттю. На підтвердження своїх доводів позивачкою було долучено до матеріалів справи докази, а саме: довідку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з якої вбачаться, що ОСОБА_1 станом на 30.01.2021 року має в АТ КБ «ПриватБанк» карту (рахунок НОМЕР_1 ), на яку отримує соціальні виплати. Також зазначено, що на вказану карту (рахунок) можуть бути зараховані будь-які виплати (перекази); виписку по картці/ рахунку   НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору SAMDNFF000112899678 від 10.10.2013 року за період з 25.03.2020 року по 25.02.2021 року.
Надаючи оцінку вказаним доказам суд першої інстанції вірно зазначив в рішенні, що  на вказані у довідці рахунки позивачки  у АТ КБ " ПриватБанк" та у ПУМБ може бути нарахована будь- яка виплата (переказ), а не тільки соціальні виплати, отже такий рахунок не є спеціальним, а тому на нього може бути накладено арешт у виконавчому провадженні.
Аналізуючи встановлені дійсні обставини справи та надані на їх підтвердження докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  прийшов до вірного висновку про те, що вимоги позову є необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду не встановлено порушення прав та законних інтересів позивачки, як власника майна, які б були допущені саме визначеним позовом відповідачем, та які б підлягали судовому захисту.
Безпідставними  є доводи апеляційної скарги  про те, що   суд першої інстанції при ухваленні рішення  не врахував факт порушення начальником Обухівського відділу  державної виконавчої служби ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», так як суд, надавши оцінку доказам у їх сукупності,  обгрунтовано послався в рішенні на те, що  посадовими особами відповідача здійснювались виконавчі дії у межах виконавчого провадження по виконанню рішення суду про стягнення коштів на користь інших осіб, які не є учасниками цієї цивільної справи, обтяження здійснено на підставі постанови державного виконавця, чинність якої у позові під сумнів не ставиться. Крім того, обраний позивачем спосіб захисту її інтересів не може вважатись ефективним, склад учасників цього спору є неналежним.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції  неповно  з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають дослідженим  доказам та вимогам закону, колегія суддів відхиляє, так як суд вирішив спір, керуючись засадами змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, та  правильно послався в рішенні на те, що позовні вимоги   ОСОБА_1 не ґрунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивачка, всупереч вимогам ст.ст.12,13,81 ЦПК України,  не довела позовні вимоги належними і допустимими доказами, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає, а відтак позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав недоведеності та неналежності кола осіб, що повинні приймати участь в розгляді справи.
Доводи апеляційної скарги позивачки, що вона не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що рахунки в банку,  на які надходила соціальна допомога по безробіттю, були звичайні, а не спеціальні, оскільки законодавство не потребує відкриття спеціальних рахунків для отримання допомоги по безробіттю, правильності висновків суду  першої інстанції  не спростовують, так як суд  надав оцінку тим доказам, які були надані  позивачкою, і в яких міститься саме така інформація. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне залишити без задоволення апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , а рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 січня 2022 року.

Головуючий:                                                      Судді: