КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/980/2022
 
П О С Т А Н О В А 
 
            08 лютого 2022 року                                                                       місто Київ
                                                                                             справа № 357/11407/21
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за  ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі           454 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,             ОСОБА_1 10 січня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року.
В обґрунтування посилався на те, що про розгляд справи в суді його ніхто не повідомляв.
Вказував, що копію оскаржуваної постанови він отримав в суді від працівників канцелярії за його заявою 10 грудня 2021 року. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно  користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова винесена Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 27 жовтня 2021 року.
Оскільки оскаржувана постанова судді була винесена 27 жовтня 2021 року, а тому відповідно до приписів ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження вказаної постанови розпочався 27 жовтня 2021 року та закінчився 05 листопада 2021 року.
Однак з апеляційною скаргою на постанову судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся 10 січня 2022 року, тобто з пропуском встановленого ст.294 КУпАПдесятиденного строку на апеляційне оскарження.
На обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 вказував на те, що копію оскаржуваної постанови він отримав в суді від працівників канцелярії за його заявою 10 грудня 2021 року. 
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 10 грудня 2021 року отримав копію оскаржуваної постанови суду, що підтверджується складеною ним розпискою (а.с.19).
А відтак, ОСОБА_1 , отримавши 10 грудня 2021 року копію оскаржуваної постанови мав можливість оскаржити судове рішення суду першої інстанції від 27 жовтня 2021 року протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, тобто до 20 грудня 2021 року включно.
Разом з тим, з апеляційної скаргою ОСОБА_1 звернувся лише 10 січня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Будь-яких інших доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року апелянтом надано не було, а тому наведені апелянтом причини для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження постанови не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
Враховуючи вищезазначене, визначені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є непереконливими та неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі ним апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, а тому в поновленні строку на оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідно до вимог ст.294 КУпАП повернути апелянту.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційну скаргу з додатками повернути особі, яка її подала.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
            
Суддя:                                                                                                 Борисова О.В.