КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  
                        
Справа № 755/11452/21                                                     Головуючий у 1-й інст. - Хромова О.О.
Апеляційне провадження 22-ц/824/15669/2021                                        Доповідач - Рубан С.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
          21 грудня  2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                   головуючого судді          Рубан  С.М.
                                   суддів                     Заришняк Г.М., Кулікова С.В.
                                          при секретарі              Загородній С.А.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_3 , -
 
В С Т А Н О В И В :
 
          У липні 2021 року   ОСОБА_1 , в особі свого представника - ОСОБА_4 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця, в якій просила:
 
- заборонити державному виконавцю Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик К.В. або іншому державному виконавцю до закінчення розгляду скарги вчиняти дії щодо виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»);
 
- визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик К.В. щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/7219/16, виданого 14 квітня 2021 року про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»);
 
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 14 червня 2021 року за № 65672830, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик К.В.
 
          В обґрунтування поданої скарги заявник зазначав, що в середині червня 2021 року від сусідів їй стало відомо, що до її будинку приходила невідома особа, яка залишили інформацію на паперовому носії про реквізити судової справи, номер телефону та прізвище, ім`я та по-батькові Арійончик К.В. , та інші записи, зокрема «виселення 15.07.2021 року - 10-00 год».
 
            Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 у справі № 755/7219/16-ц задоволено, виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»). 
 
        Постановою Київського апеляційного суду від 04 березня 2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, однак боржником здійснювалось оскарження даних судових рішень у касаційному порядку, та станом на дату звернення до суду з даною скаргою, боржником не було отримано належним чином завірену копію рішення за результатами розгляду касаційної скарги.
 
         Для з`ясування обставин та перевірки відомостей про інформацію, яка була написана невідомою особою на вищезазначеному папері, за дорученням ОСОБА_1 був здійснений адвокатський запит до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30 червня 2021 року.
 
           09 липня 2021 року ОСОБА_1 була отримана відповідь Дніпровського РВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 06 липня 2021 року за № 57218, в якій повідомлялося, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження за № 65672830 з примусового виконання виконавчого листа від 14 квітня 2021 року № 755/7219/16, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 з садовою будинку, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»).
 
         Також у відповіді зазначено, що 04 червня 2021 року державним виконавцем нібито винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копію якої боржнику було направленою до виконання. При цьому, у листі не зазначалися запитувані у адвокатському запиті реквізити направленого листа із постановою або інших повідомлень, а лише повідомлено про ідентифікатор доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження та порядок ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження безпосередньо у приміщенні Дніпровського РВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).
 
       У відомостях, викладених у автоматизованій системі виконавчого провадження, зазначений державним виконавцем Арійончик К.В., датою відкриття виконавчого провадження - 04 червня 2021 року, але серед інформації зазначеної у автоматизованій системі не зазначалися відомості щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлення про примусове виселення та докази направлення такого повідомлення боржнику.
 
         Таким чином, ОСОБА_1 стало відомо про наявність виконавчого провадження № 65672830 з примусового виконання виконавчого листа від 14 квітни 2021 року № 755/7219/16, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 з садовою будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1  (територія садового товариства «КЕВРЗ») лише 09 липня 2021 року з відповіді на адвокатський запит. Повідомлення про відкриття виконавчого провадження та про примусове виселення  ОСОБА_1  не отримувала.
 
          Заявник вважає, що державним виконавцем Арійончик К.В. було порушено процедуру повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження, оскільки така постанова не була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення  ОСОБА_1  за адресою, зазначеною у виконавчому документі, що унеможливило вжиття  ОСОБА_1 заходів для належного виконання рішення суду, пошуку житла для проживання, вивезення речей, зменшення морального та матеріального навантаження із виконання судового рішення.
 
          Крім того, державним виконавцем, на думку заявника, порушено процедуру виконання даного судового рішення, оскільки боржника не повідомлено належним чином про день та час примусового виселення. Також державний виконавець не з`явилася за місцем виконання для перевірки такого виконання, не проінформувала письмово боржника, а документ такого інформування не було долучено до автоматизованої системи виконавчого провадження.
          
 Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального  управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_3   -  відмовлено.
 
          Не погоджуючись з ухвалою суду, 13 жовтня  2021 року представник ОСОБА_1   - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального  управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни - задовольнити.
 
         Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а вказана ухвала підлягає скасуванню.  
 
        Посилається на те, що 04 червня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, проте станом на 12 жовтня 2021 року боржнику ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження не вручено.
 
          Посилається на те , що судом першої інстанції не з`ясовано обставини щодо недотримання строків надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: боржник вважається повідомленими про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
 
         Крім того, посилається на те, що початком проведення виконавчих дій має передувати належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. У разі факту неодержання виконавці не вправі вчиняти дії.
 
        Посилається на те, що державним виконавцем були вчинені дії, які не передбачені ст.66 Закону щодо примусового виконання рішення про виселення боржника, оскільки цією статтею не передбачено арешт майна у виконанні рішення про примусове виселення.
 
    Із змісту постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 04 червня 2021 року відомо, що при примусовому виконанні виконавчого документа здійснено витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій на суму 167 грн 83 коп. проте, скаржник вважає, що державним виконавцем порушено, а судом першої інстанції не встановлено порушення ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказані витрати не співвідносяться принципу співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням, тому є необґрунтованими і не повинні нараховуватись боржнику.

    Від ОСОБА_3 надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін.
 
          Посилається на те, що виконавче провадження вже закрите та рішення суду виконане.

  В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила  її задовольнити.

 
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
 
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 обізнана про наявність рішення про виселення, однак в добровільному порядку його не виконує. Обов`язком державного виконавця є вжиття всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Конституції України.
 
         Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
 
Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно закону обов`язок з виконання рішення про виселення покладається виключно на органи державної виконавчої служби.
Частинами п`ятої-шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження  доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Згідно із частиною першою, другою статті 67 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.
Таким чином, враховуючи вказані норми закону та хронологію вчинення виконавчих дій у даному виконавчому провадженні, боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.
Однак, порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не направлення виконавцем в установленому законом порядку постанови про відкриття виконавчого провадження може бути підставою для визнання неправомірними таких дій (бездіяльності) державного виконавця.
(Постанова Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц).
 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,  на виконанні у Дніпровському РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 14 квітня 2021 року у справі № 755/7219/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6 третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про виселення, яким виселено ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»).
 
04 червня 2021 року головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 755/7219/16, виданого Дніпровським районним судом міста Києва про виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з садового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія садового товариства «КЕВРЗ»).
 
Як встановлено із матеріалів виконавчого провадження 04 червня 2021 року постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження.
 
Згідно списку згрупованих поштових відправлень до поштового відділення вказана кореспонденція була передана 09 червня 2021 року та отримана адресатом 16 червня 2021 року, про що свідчить трекінг поштового відправлення з сайту «Укрпошти». (а.с.35).
 
Актами державного виконавця від 22 червня 2021 року встановлено, що рішення суду щодо виселення ОСОБА_1 не виконано, на стукіт у двері воріт садового будинку ніхто не реагував. З будинку навпроти вийшла жінка, яка представилася сусідкою, проте зі слів представника стягувача вона є рідною сестрою ОСОБА_6 , який також є в переліку осіб, що підлягають виселенню за виконавчим документом. Також зі слів представника стягувача - сестра ОСОБА_5 здійснювала свідчення зі сторони ОСОБА_5 у судових процесах щодо виселення та визнання права власності на будинок у АДРЕСА_1 . Сусідці ОСОБА_7 (сестрі ОСОБА_5 ) пред`явлено службове посвідчення, залишено номер телефону та імейл для зв`язку з державним виконавцем, також залишено номер справи та зазначено предмет виконання рішення. Сусідці запропоновано засвідчити підписом обставини у присутності представника стягувача та понятого, проте від підпису остання відмовилась. (а.с.36-37).
 
Відповідно до акту від 22 липня 2021 року конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження, що направлявся на фактичну адресу проживання боржника - повернувся до відділу з поміткою працівників АТ «Укрпошта» (для уточнення адреси, вулицю не розшукано), також встановлено, що працівниками пошти невірно вказаний індекс відділення поштового направлення, іншого району міста Києва, в зв`язку з чим того ж дня постанова про відкриття виконавчого провадження повторно направлена на адресу боржника за трек-номером АТ «Укрпошта» 0222208569417.
 
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що саме через не направлення скаржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, стало перешкодою для добровільного виконання боржником рішення суду колегія суддів не приймає до уваги.
 
Добровільне виконання рішення суду передбачає його виконання без відкриття виконавчого провадження або у разі відкриття виконавчого провадження у строк, наданий державним виконавцем для його добровільного виконання. 
 
Тобто, будучи обізнаною про наявність судового рішення та про необхідність виселення, боржник ОСОБА_1 рішення суду в добровільному порядку не виконувала. 
 
 Будь-яких перешкод у добровільному виконанні рішення суду боржник не мала та судом таких перешкод не встановлено.
 
Колегія суддів погоджується з висновком суду, що дії державного виконавця, які передували винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження, були вчинені ним в межах норм чинного законодавства.  Факт неналежного направлення постанови на адресу боржника  ОСОБА_1 не доводить неправомірності дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження, а свідчить лише про неналежне виконання ним своїх обов`язків, які виникли після відкриття такого провадження, які не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
 
У поданій до суду скарзі заявник просиввизнати неправомірними дії державного виконавця щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/7219/16, виданого 14 квітня 2021 року про виселення  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_6 .
Судом встановлено з долучених до справи матеріалів виконавчого провадження, що державним виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» прийнято вказаний виконавчий документ до виконання, та у встановлені законом строки направлено боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження. Однак, враховуючи час на поштове пересилання, вказане поштове направлення відправлено адресату лише 09 червня 2021 року. Крім того, державним виконавцем долучено трекінг про вручення поштового відправлення та в подальшому складено акт про повторне направлення поштової кореспонденції.
 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
 
Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
 
Скаржнику  ОСОБА_1  достовірно відомо про наявність рішення про виселення, однак в добровільному порядку його не виконує. Обов`язком державного виконавця є вжиття всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Конституції України.
 
Посилання представника заявника на постанову Верховного Суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду, справа № 916/1605/15-г, є необґрунтованим, оскільки у вказаній вище постанові судове рішення було виконано у добровільному порядку, і стороною виконавчого провадження оскаржувались дії виконавця щодо винесення у подальшому постанов щодо стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведення виконавчих дій. Предметом розгляду справи № 755/11452/21 є оскарження дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що  станом на 12 жовтня 2021 року боржнику не вручено постанову про відкриття виконавчого провадження  від 04 червня 2021 року колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до супровідного листа, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, 04 червня вказана постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження. (а.с.28).
 
Крім того, згідно списку згрупованих поштових відправлень до поштового відділення вказана кореспонденція була передана 09 червня 2021 року та отримана адресатом 16 червня 2021 року, про що свідчить трекінг поштового відправлення з сайту «Укрпошти». (а.с.35).
 
Відповідно до акту від 22 липня 2021 року конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження, що направлявся на фактичну адресу проживання боржника - повернувся до відділу з поміткою працівників АТ «Укрпошта» (для уточнення адреси, вулицю не розшукано) також встановлено, що працівниками пошти невірно вказаний індекс відділення поштового направлення, іншого району міста Києва, в зв`язку з чим того ж дня постанова про відкриття виконавчого провадження повторно направлена на адресу боржника за трек-номером АТ «Укрпошта» 0222208569417. (а.с.49-50).
Порушення державним виконавцем порядку надіслання сторонам виконавчого провадження копій процесуальних документів саме по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 756/9582/14-ц.
 
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність постановленої ухвали.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним 
чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
 За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.
Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.
 
Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

          Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 вересня 2021 року - залишити без змін.
 
       Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
  
            Повний текст постанови складено 22 грудня 2021 року.

              Головуючий            

                        
              Судді