Справа № 466/8426/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В. 
Провадження № 33/811/1749/21                         Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        23 березня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Семенова Ю.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03 листопада 2021 року, 
встановив:
цією постановою,  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.
Згідно постанови,  ОСОБА_1 01 вересня 2021 року о 04 год. 02 хв. у м.Львові по вул.Липинського, 55, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz S320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, зміна забарвлення шкіри обличчя). Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м.Львів, вул.Кульпарківська, 95, що зазначено у висновку лікаря №001878 від 01.09.2021 року, чим порушив п.2.9 А Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Семенов Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та прийняти нову постанову, якою провадження у справі №466/8426/21 про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що не згідний із вищевказаним рішенням суду. Розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без участі захисника такої особи, судовий процес не відповідав загальним засадам кримінального провадження, а суд першої інстанції не забезпечив гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності. Зокрема, судом першої інстанції незаконно було відмовлено у клопотаннях захисника про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення судового засідання з мотивів того, що не надійшли відповіді на адвокатські запити, за наслідками подачі стороною захисту відповідного клопотання. Поряд з цим, оскаржуване рішення поспішне, текст якого спотворений в частині наданих апелянтом пояснень безпосередньо у письмовому запереченні, ряд клопотань захисника-адвоката судом першої інстанції взагалі залишені поза увагою всупереч ст. 268 КУпАП.
Безпідставно не викликавши працівника поліції, свідків по справі, не здійснюючи фіксацію даного судового процесу, суддя допустив порушення вимог принципів щодо справедливого і об`єктивного судового розгляду.
На його погляд, постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази не є достатніми для визнання вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення, а протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні певного правопорушення, оскільки він не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. 
Водночас, суд першої інстанції вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не врахував об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення. Незрозумілим є те, що приймаючи таке оскаржуване рішення суд першої інстанції чомусь не врахував очевидні докази порушення процедури медичного огляду ОСОБА_1 поліцейським та лікарем.
З самого початку інкримінування водієві ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП останній не погоджувався, він був не згідний з рішенням патрульних поліцейських, так як того дня не керував своїм автомобілем з ознаками (або в стані) алкогольного сп`яніння і фактично був зупинений поліцейськими за незначне порушення ПДР України. Також, про це було усно повідомлено працівниками поліції наводячи свої певні аргументи та заперечення.
Крім того, оскільки в протоколі наявний запис патрульного поліцейського про те, що ОСОБА_1 керував своїм автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і запис про те, що ОСОБА_1 керував таким т/з в стані алкогольного сп`яніння, то це свідчить про некоректність такого обвинувачення. Наявність цих записів є двома взаємно виключаючими обставини вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні і більше того, ці факти прямо не узгоджуються між собою з іншими письмовими доказами у справі.
Також, не зазначено доказів вини інкримінованого адміністративного правопорушення. Крім того, в даному протоколі повинно бути зазначено не тільки пункти статей закону, які порушено, а і їх зміст, відсутність якого свідчить про неконкретність обвинувачення, що позбавляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, права на захист.
Тобто, з огляду на те, що складання вказаного вище протоколу та оформлення даної справи про адміністративне правопорушення виконано не належним чином, а зазначені вище недоліки та неповнота не можуть бути усуненні судом, то явною причиною є за необхідне направити дану справу до Управління патрульної поліції в Львівській області для до оформлення.
Таким чином, розглядаючи справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, судовий процес має відповідати загальним засадам кримінального провадження, а суд має забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності, оскільки санкція вказаної статті, при встановленні факту скоєння правопорушення і вини, передбачає штраф, розмір якого значно перевищує прожитковий мінімум для осіб працездатного віку в Україні, як і значно перевищує мінімальний розмір штрафу, визначений ч. 2 ст. 52 КК України, а також передбачає обов`язкове позбавлення права керування транспортним засобом.
Сторона захисту стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений всупереч норм ст. ст. 254, 255, 256 КУпАП і в цілому не відповідає нормам закону, і є неналежним доказом по справі.
Вище перелічені докази інкримінованого гр. ОСОБА_1 правопорушення не узгоджуються між собою, наявні значні сумніви у їх належності, достовірності, допустимості і достатності, та в своїй сукупності свідчать про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки порушень ним Правил дорожнього руху не встановлено.
Таким чином вбачається, що надані суду матеріали базується лише на формальних, алогічних та заплутаних міркуваннях, не підтверджених ані фактами, ані законодавством України.
Справа неодноразово призначалась до розгляду, зокрема: 22.12.2021, 26.01, 16.02. та 23.03.2022 року, підставою для відкладення були клопотання адвоката Семенова Ю.О.
Систематичне відкладення розгляду справи захисником апеляційний суд розцінює як зловживання правом на відкладення, з метою штучного створення умов для тяганини. Суд не може визнавати зайнятість адвоката в інших судових засіданнях поважними причинами неявки у судове засідання та подальше відкладення розгляду справ. 
Сам адвокат не скористався правом на відкладення інших судових справ враховуючи клопотання про відкладення розгляду справи по цій причині. 
Право особи на правову допомогу не виключає можливість залучення іншого представника за власним вибором у разі неможливості явки через його зайнятість. 
Відкладаючи справу кілька разів, суд сприяв у реалізації права на участь у судовому засіданні однак таким правом учасники справи не скористались. Тому згідно ч.1 ст.268 КУпАП суд вважає за необхідне провести розгляд справи у їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката Семенова Ю.О. не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП суддя повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення.
Так висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме даними наведеними у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №105668 від 01.09.2021 року; відеозаписах із нагрудних камер працівників поліції; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів; висновку лікаря КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.09.2021, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я. 
Судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційним судом, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений 01.09.2021 в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» із дотриманням вимог Інструкції, на чому наполягав саме ОСОБА_1 , і згідно висновку лікаря, він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Покликання апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення некоректно викладено суть правопорушення, не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки працівниками поліції першочергово було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а стан алкогольного сп`яніння підтвердився висновком медичного огляду, що саме вказано у даному протоколі. 
Що стосується доводів апеляційної скарги в частині не виклику працівників поліції, свідків та нездійснення фіксації судового процесу, то такі також не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку працівники поліції відповідно до ст.266 КУпАП, застосовували технічні засоби відеозапису, тому присутність свідків в цьому випадку не є обов`язковою. А виклик працівників поліції та фіксування судового процесу не є обов`язком суду а може здійснюватись за необхідності чи вмотивованим клопотанням учасника судового провадження. 
Поряд з цим, апелянт наголосив на тому, що судом першої інстанції залишилась невирішеною заява про відвід судді Донченка Ю.В., однак такі доводи є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що така заява надійшла до суду після розгляду справи. 
Заперечення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про доведеність вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, а висновок суду першої інстанції, про керування ним транспортним засобом «Mercedes-Benz S320 CDI» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9 «А» Правил дорожнього руху, жодним чином не спростовано.
Відповідно, адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП і є безальтернативним.
Порушень норм матеріального чи процесуального права, при розгляді справи судом першої інстанції, які є підставою для скасування постанови, допущено не було. 
Апеляційна скарга також не містить і інших правових підстав для скасування судового рішення. Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст.247 КУпАП, відсутні. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Семенова Юліана Олександровича - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м.Львова від 03 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Л.Я.Гончарук