ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/374/22 Справа № 216/1189/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/2455/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
            
сторони:
позивач - Комунальне підприємство «Кривбасводоканал»,
відповідачі –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_4 , від імені та в інтересах діє адвокат Ковалик Марина Федорівна, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» (надалі – КП «Кивбасводоканал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних.
Позовна заява мотивована тим, що, відповідно до п.п. 1, 2 п. 2 ст. 2 Статуту КП «Кривбасводоканал», основними напрямками діяльності підприємства є забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам, забезпечення транспортування стічних вод по колекторам та каналізаційним мережам, їх очищення на очисних спорудах. 
На виконання своєї статутної мети, КП «Кривбасводоканал» здійснює постачання послуг з централізованого постачання холодної води за адресою: АДРЕСА_1 . 
14.09.2008 року між КП «Кривбасводоканал» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг централізованого постачання води і водовідведення, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами  у строки і на умовах, що передбачені договором. 
КП «Кривбасводоканал», виконуючи свої обов`язки, постійно надавало та надає послуги з централізованого водопостачання, однак відповідачі, в порушення ст.ст. 67, 68, 162 Житлового кодексу України, ст.ст. 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», знехтували своїми обов`язками споживачів в частині своєчасної оплати за отримані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води, за період з 01.07.2008 року по 31.01.2019 року, у розмірі 10 412,59 грн., яка станом на момент звернення до суду не погашена. 
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. 
Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 суму заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води, за період з 01.07.2008 року по 31.01.2019 року, у розмірі 10 412,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 313,69 грн., 3% річних у розмірі 194,31 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто у солідарному порядку із  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Кривбасводоканал» заборгованість за отримані послуги з централізованого постачання холодної води, за період з 01.07.2008 року по 31.01.2019 року, у розмірі 10412,59 грн., 3% річних у розмірі 194,31 грн. та втрати від інфляції у розмірі 313,69 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Кривбасводоканал», у рівних частинах з кожного, судові витрати у вигляді судового збору, у розмірі 2102,00 грн.
В апеляційній скарзі відповідачка  ОСОБА_4 , від імені та в інтересах діє адвокат Ковалик М.Ф.,  просить скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості із неї та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог КП «Кривбасводоканал» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не вручив відповідачці ОСОБА_4 позовну заяву з ухвалою про відкриття провадження, чим позбавив можливості надати відзив на позовну заяву та заявити про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності. Зауважує, що суд своїми діями позбавив її права на доступ до правосуддя та не повідомив про час та місце розгляду справи.
Наголошує на тому, що вона фактично не проживає у будинку АДРЕСА_1 з 2009 року, а сам по собі факт реєстрації за вказаною адресою не свідчить про споживання житлово-комунальних послуг. 
Просить суд апеляційної існтанції застосувати до заявлених позовних вимог наслідки пропуску позовної давнсоті та відмовити у задоволенні позову з цих підстав.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого  додано докази  надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи,  представник КП «Кривбасводоканал»   зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що КП «Кривбасводоканал», відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі по тексту – Правила), надає населенню міста Кривого Рогу, а також підприємствам, установам і організаціям послуги, зокрема, з водопостачання та водовідведення, у тому числі й за адресою: АДРЕСА_1 . 
У будинку АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання відовідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
14 вересня 2008 року між КП «Кривбасводоканал» та відповідачем ОСОБА_1 , як споживачем, було укладено Договір про надання послуг централізованого постачання води і водовідведення (далі-Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору КП «Кривбасводоканал» зобов`язується забезпечити Споживача – власника приватного будинку та членів його сім`ї питною водою належної якості, виробником якої є ДП «Кривбаспромводопостачання», прийняти від нього стічні води при наявності, Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах договору.
Згідно з п. 4.2 Договору Споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати послуги у встановлені договором строки, у разі несвоєчасного внесення плати за послуги постачання холодної води та водовідведення сплачувати пеню у встановленому розмірі законом та договором.
За період з 01.07.2008 року по 31.01.2019 року у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті за послуги постачання холодної води та водовідведення в сумі 10412,59 грн. 
Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 313,69 грн та 3% річних у розмірі 194,31 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Також, суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, КП «Кривбасводоканал» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних  за період прострочки виконання зобов`язань.
Зважаючи на те, що відповідачі ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 не оскаржили рішення суду в апеляційному порядку, а відповідачка ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ковалик М.Ф.,  оскаржує рішення суду в частині стягнення заборгованості із неї, як солідарного боржника з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до ст. 22 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до п. 18 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючи та/або зареєстровані у квартирі/будинку споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_4 зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , а тому зобов`язана нести витрати по його утриманню не залежно від місця фактичного проживання, у зв`язку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що вона фактично проживає за іншою адресою, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору.
Предметом даного спору є стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Кривбасводоканал» до будинку АДРЕСА_1 , за період з 01.07.2008 року по 31.01.2019 року.
Особовим рахунком № НОМЕР_1 за Договором №9/378-99999 від 14.09.2008 року підтверджено факт не внесення за вказаний період оплати за послуги централізованого водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_4 , як солідарного боржника із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за період з 01.07.2008 року по 31.01.2019 року.
Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі у встановлені законом строки не вносили плату за надані позивачем житлово-комунальні послуги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для про задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних  за період прострочки виконання зобов`язань, у тому числі й з відповідачки ОСОБА_4 , як солідарного боржника із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідачка ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить відмовити КП «Кривбасводоканал»  в задоволенні заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості з неї, як солідарного боржника із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим заявила про застосування позовної давності у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.
Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.
Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.
Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.
За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Разом з тим, створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.
Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.
Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.
Лише той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції (постанова Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 317/3698/15-ц; постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_4 обґрунтована тим, що справу розглянуто судом без вручення їй позовної заяви з ухвалою про відкриття провадження та без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, що позбавило її можливості заявити про застосування позовної давності у суді першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, копія позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, які направлялися судом на адресу реєстрації місця проживаня відповідачки ОСОБА_4 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 26).
Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли своє підтвердження, оскільки повернення судової кореспонденції, яка була направлена за адресою місця проживання ОСОБА_4 , що зареєстрована у встановленому законом порядку, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», вважається належним врученням судового повідомлення про призначення справи до розгляду.
Разом з тим, наявні матеріали справи, у своїй сукупності, свідчать, що позовна заява з ухвалою про відкриття провадження у справі не були вручені відповідачці ОСОБА_4 , а тому наявні підстави для вирішення апеляційним судом заяви останньої про застосування позовної давності, яку вона не зявляла у суді першої інстанції з об`єктивних, незалежних від неї обставин.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. 
ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).
Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.
Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України “Про теплопостачання”.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. 
Позивач звернувся до суду з позовом 27 лютого 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по січень 2017 року включно.
На підставі зазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КП «Кривбасводканал» про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення з ОСОБА_4 , як солідарного боржника із  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  та ОСОБА_3 , за період по січень 2017 року включно, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності.
Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 27 лютого 2017 року по 31 січня 2019 року, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал» щодо стягнення з ОСОБА_4 , як солідарного боржника із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 липня 2008  року по 31 січня 2019  року, в сумі 10 412,59 грн., інфляційні втрати – 313,69 грн., 3% річних – 194,31 грн., з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог КП «Кривбасводоканал» щодо стягнення з ОСОБА_4 , як солідарного боржника із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 27 лютого 2017 року по 31 січня 2019  року, в сумі 3 143,52 грн., інфляційні втрати у розмірі 302,86 грн. та 3% річних у розмірі 160,20 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, з відповідачки  ОСОБА_4   на користь позивача   підлягає стягненню судовий збір  в розмірі   173,42  грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (2 102,00 грн. –  судовий збір сплачений за подання позовної заяви (а.с. 1)/4  = 525,50 грн.; 525,50 грн. х  33% (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 173,42 грн.), а тому  колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в цій частині та зменшення  розміру судового збору, стягнуто з  ОСОБА_4   на користь КП «Кривбасводоканал» з 525,50 грн. до 173,42 грн.
Крім того, з позивача на користь відповідачки ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 528,13 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (788,25 грн. – судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги х 67% (задоволені вимоги апеляційної скарги у відсотковому співвідношенні) = 528,13 грн.).
Згідно ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким чином, колегія суддів покладає на КП «Кривбасводоканал», як на сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити на користь ОСОБА_4 різницю у розмірі 352,71 грн. (528,13 грн. – 173,42 грн.), із звільненням цих осіб від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, у зв`язку з чим скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь КП «Кривбасводоканал» судового збору.
Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_4 , від імені та в інтересах діє адвокат Ковалик Марина Федорівна, - задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 рокув частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Кривбасводоканал»  до ОСОБА_4 , як солідарного боржника з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних-  скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Комунального підприємства «Кривбасводоканал»  до ОСОБА_4 , як солідарного боржника з  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та водовідведення, втрат від інфляційних процесів та 3% річних– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_4 , як солідарного боржника з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 27 лютого 2017 року по 31 січня 2019  року, в сумі 3 143 (три тисячі сто сорок три) гривні 52 (п`ятдесят три) копійки, інфляційні втрати у розмірі 302 (триста дві) гривні 86 (вісімдесят шість) копійок та 3% річних у розмірі 160 (сто шістдесят) гривень 20 (двадцять) копійок, а всього 3 606 (три тисячі шістсот шість) гривень 58 (п`ятдесят вісім) копійок.
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2020 рокув частині стягнення з  ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Кривбасводоканал» судових витрат - скасувати.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Комунального підприємства «Кривбасводоканал» на користь  ОСОБА_4    судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 71 (сімдесят одна) копійка.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 05 січня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: